РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2023 року 
м. Рівне

Справа № 569/4849/23
Провадження № 22-ц/4815/1149/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючого судді: Гордійчук С.О.
суддів:Боймиструка С.С., Шимківа С.С.,

учасники справи:
позивач:  ОСОБА_1 
відповідач:  ОСОБА_2 

розглянула в порядку письмового провадження в м. Рівне апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 25 липня 2023 року, ухваленого в складі судді Кушнір Н.В., дата складання повного тексту рішення 27 липня 2023 року, у справі № 569/4849/23
в с т а н о в и в:
У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Позов обґрунтований тим, що з 01 березня 2022 року дитина проживає з матір"ю та перебування на її повному забезпеченні. У зв`язку з чим просила суд припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 грудня 2021 року та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів, щомісячно, починаючи з 01 березня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 25 липня 2023 року задоволено цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. 
Припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 грудня 2021 року.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів, щомісячно, починаючи з 17 березня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
Вирішено питання про судові витрати.
Не погодившись з рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду в частині дати припинення стягнення аліментів з відповідача та дати з якої стягнути аліменти на її користь та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неправильно встановлено обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що судом не враховано що дитина проживає з нею з 01 березня 2022 року, оскільки в матеріалах справи наявні докази з цього приводу.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує, що рішення суду законне та обґрунтоване. Просить залишити його без зміни, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам закону судове рішення відповідає.
Із матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 червня 2015 року по справі № 569/19516/14-ц. Зазначеним судовим рішенням було стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи із 28 квітня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Рівненського міського суду від 29 січня 2019 року по справі № 569/15183/18 змінено розмір аліментів, які стягувалися з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією, щомісячно, з дати набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття та в зв`язку з задоволенням позову про зміну розміру аліментів, припинено з дня набрання рішенням законної сили подальше примусове виконання рішення Рівненського міського суду від 05.06.2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів (справа №569/19516/14-ц).
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 грудня 2021 року позовні вимоги  ОСОБА_2  задоволено.
Припинено з 29 грудня 2020 року стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягнуті рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 29 січня 2019 року по справі № 569/15183/18.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 29 грудня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення набрало законної сили 02.02.2023 року.
За інформацією головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заборгованість зі сплати аліментів  у боржника ОСОБА_1 станом на 01 березня 2023 року - 68872, 16 грн. 
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства").
Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Статтею 160 СК України встановлено право батьків на визначення місця проживання дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.
Відповідно до статті 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Зазначені норми не встановлюють вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати аліментів. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.
З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 29 червня 2022 року у справі N 596/826/21-ц (провадження N 61-3738св22).
Убачається, що на час вирішення спору судом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 та перебуває на її утриманні.
Будь-яких належних та достатніх доказів того, що дочка проживає разом із позивачем з 01 березня 2022 року матеріали справи не містять.
За таких обставин суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для припинення стягнення аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 17 березня 2023 року, тобто з часу звернення позивача до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дочки з 17 березня 2023 року із тих підстав, що відповідач не проживає разом з дитиною, яка проживає та знаходиться на утриманні позивача.
Доводи апеляційної скарги, колегією суддів розцінюються критично і до уваги не приймаються, оскільки не знайшли свого підтвердження і зводяться лише до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку та до тлумачення норм права на розсуд апелянта, однак при цьому не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та жодним чином не спростовують висновків суду, викладених в рішенні.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення. 
Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 25 липня 2023 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 07 грудня 2023року

Головуючий :                                                Гордійчук С.О.

Судді :                                                         Боймиструк С.В.
                                                                       
Шимків С.С.