ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" жовтня 2023 р.                                                          Справа №907/293/23
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючої судді                                                                      Орищин Г.В.,
суддів                                                                                          Галушко Н.А.,
                                                                                                    Желіка М.Б.
розглянув без повідомлення (виклику) представників сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» від 07.07.2023
на рішення Господарського суду Закарпатської області від 29.06.2023 (повний текст рішення складено 29.06.23, суддя Ремецькі О.Ф) 
у справі № 907/293/23
за позовом Товариства з обмежено відповідальністю Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
до відповідача Головного управління Держпродспоживслужби в Закарпатській області, м. Ужгород
про стягнення суми 61 259,24 грн.

12 квітня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Нафтогаз України» звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом про стягнення з Головного управління Держпродспоживслужби в Закарпатській області 61259,24 грн. заборгованості за договором про постачання природного газу, в тому числі: 43576,68 грн. основного боргу, 5276,96 грн. пені, 1196,27 грн 3% річних та 11209,33 грн. інфляційних втрат.
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 29.06.2023 у справі № 907/293/23 позовні вимоги ТОВ «ГК «Нафтогаз України» задоволено частково; з Головного управління Держпродспоживслужби в Закарпатській області на користь позивача стягнуто 57037,67 грн. заборгованості, в тому числі 43576,68 грн основного боргу, 1055,39 грн. пені, 1196,27 грн. 3% річних та 11209,33 грн. інфляційних втрат та 2684,00 грн. судового збору.
Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий господарський суд встановив, що на виконання умов договору, позивач з 29.10.2021 по 20.11.2021 поставив відповідачу природний газ в об`ємі 2,593 тис.куб.м. на загальну суму 43576,68 грн. та виставив відповідачу відповідний рахунок, який останнім не оплачений. Відповідач не заперечував порушення строків оплати за поставлений товар, таким чином вимога про стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача є обґрунтованою та правомірною. Здійснивши перевірку нарахованих позивачем 3% річних, інфляційних втрат та пені, суд визначив правильність такого нарахування, водночас дійшов висновку про доцільність зменшення розміру нарахованої пені на 20% від нарахованої суми та стягнення з відповідача 1055,39 грн пені, оскільки саме таке стягнення відповідає принципу пропорційності та справедливості з огляду на стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних.
Не погодившись з ухваленим рішенням місцевого господарського суду, позивач звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмір 4221,57 грн. та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Як на підставу для скасування оскаржуваного рішення позивач покликається на неврахування судом інтересів позивача, а також вказує на недобросовісну поведінку відповідача в частині виконання зобов`язань за договором, оскільки відповідач був обізнаний про наявність у нього заборгованості перед позивачем, позаяк отримав рахунок на оплату природного газу. Водночас, позивач вважає, що нарахування штрафних санкцій у вигляді 5276,96 грн. пені не є надмірно великим у порівнянні із зобов`язанням за договором зі сплати поставленого природного газу.
Відповідач, заперечуючи доводи апелянта, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому звертає увагу суду на те, що відповідач є органом державної влади, який, відповідно фінансується з державного бюджету. Законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, а вказане питання вирішується господарським судом згідно із вимогами ст. 86 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, місцевим господарським судом правильно застосовано норми чинного законодавства, які надають право суду зменшити заявлені до стягнення суми неустойки.
За правилами ст. 270 ГПК України, з огляду на ціну позову, розгляд даної апеляційної скарги здійснюється в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення відсутні, з огляду на наступне:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі - постачальник, постачальник «останньої надії») відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 04.07.2017 № 880 здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України.
За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 917-р Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії» на ринку природного газу.
26.10.2021 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 №1102 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 809 та від 09.12.2020 № 1236», п. 2 якої визначено зобов`язання акціонерного товариства «Магістральні газопроводи України», товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», операторів газорозподільних систем забезпечити автоматичне включення оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем до портфеля постачальника «останньої надії» обсягів природного газу, спожитих з 1 жовтня 2021 р. бюджетними установами (в значенні Бюджетного кодексу України), закладами охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та закладами охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), постачання природного газу яким не здійснювалося жодним постачальником.
Відповідач є бюджетною установою (відповідно до Бюджетного кодексу України).
Позивач зазначає, що у зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи (далі - оператор ГТС) за участю операторів газорозподільних систем (далі - оператори ГРМ) об`єми природного газу, спожитого відповідачем з 1 листопада 2021 р. автоматично включено до портфеля постачальника «останньої надії» - Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», і, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем.
На підтвердження факту включення відповідача до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та віднесення спожитого відповідачем газу до портфеля постачальника «останньої надії» з наведених вище підстав, позивач надає лист оператора ГТС від 04.10.2022 р. з інформацією щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XS000148Q6D001; інформацію щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» від оператора ГРМ (Форма №10); відомості з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо споживача з ЕІС-кодом 56XS000148Q6D001 (надано у вигляді принтскрину з особистого кабінету позивача на інформаційній платформі Оператора ГТС).
Відповідно до п. 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2496 (далі - Правила постачання природного газу) договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладається у випадках, передбачених пунктом 3 розділу VI, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.
Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання. Договір постачання між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» відповідно до Кодексу газотранспортної системи.
Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» (далі - договір) затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2501.
Згідно з п. 2.1. договору постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.
За п. 3.1., 3.3. договору постачання природного газу споживачу здійснюється з дня, визначеного інформаційною платформою оператора газотранспортної системи днем початку постачання в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Період безперервного постачання природного газу постачальником не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу споживачу постачальником, крім випадків дострокового розірвання договору.
Згідно з підп. 1 п. 5.1. та підп. 1 п. 5.2. договору, споживач має право отримувати природний газ на умовах, зазначених у цьому договорі та зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу згідно з умовами цього договору.
Пунктами 8.1, 8.2. договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством. Постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, а споживач відшкодовує збитки, понесені постачальником, виключно у разі: порушення споживачем строків розрахунків з постачальником - в розмірі, погодженому сторонами в цьому договорі; відмови споживача надати представнику постачальника доступ до свого об`єкта, що завдало постачальнику збитків, - в розмірі фактичних збитків постачальника.
За п. 11.1. договору, він набирає чинності з дня, визначеного інформаційною платформою Оператора ГТС днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Дія цього договору не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, наступного за місяцем, в якому почалося фактичне постачання природного газу постачальником. Розірвання (припинення дії) цього договору не звільняє споживача від обов`язку сплатити заборгованість постачальнику за цим договором.
Відповідно до п. 2 глави 7 розділу XII Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493 (далі - Кодекс ГТС), у точках виходу до газорозподільної системи з метою проведення остаточної алокації щодобових відборів/споживання, що не вимірюються щодобово, оператор газорозподільної системи до 08 числа газового місяця (М+1) надає оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово. У випадку якщо комерційний вузол обліку обладнаний обчислювачем (коректором) з можливістю встановити за результатами місяця фактичне щодобове споживання природного газу, така інформація додатково надається в розрізі газових днів газового місяця (М).
Як стверджує позивач, він проводить нарахування вартості спожитого споживачем природного газу виключно на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого споживачем природного газу, які отримує в процесі доступу до інформаційної платформи оператора ГТС. Вартість природного газу визначається шляхом множення об`ємів природного газу, на ціну природного газу, визначену відповідно до встановленого тарифу.
З 01 жовтня 2021 ціна природного газу, що постачається постачальником «останньої надії» щоденно розраховується за формулою, наведеною в пункті 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника «останньої надії», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 809 в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1102.
Цією ж постановою Кабінету Міністрів України № 1102 на період постачання з 1 жовтня по 30 листопада 2021 встановлено граничний розмір ціни природного газу для бюджетних організацій, яка не може перевищувати 16,8 гривні за 1 куб. метр з урахуванням податку на додану вартість.
За твердженням позивача, протягом жовтня-листопада 2021 року розрахована за формулою ціна природного газу перевищувала 16,8 грн за 1 куб.метр, отже у цей період застосовується гранична ціна в 16,8 грн за 1 куб.метр.
Як стверджує позивач, ним було виконано в повному обсязі взяті на себе зобов`язання, відповідно до договору, у строк та порядок, передбачений договором, належним чином та в повному обсязі.
На виконання умов договору, позивач з 29.10.2021 по 20.11.2021 поставив відповідачу природний газ в об`ємі 2,593 тис.куб.м на загальну суму 43576,68 грн. За доводами позивача, які підтверджуються матеріалами справи відповідач свої зобов`язання за спірним договором щодо оплати за отриманий природний газ не виконав, у зв`язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем становить 43576,68 грн.
У зв`язку із несвоєчасною сплатою заборгованості позивачем крім основної суми боргу нараховано відповідачу 5276,96 грн пені, 1196,27 грн, трьох процентів річних та 11209,33 грн. інфляційних втрат.
Закон України «Про ринок природного газу» визначає, що споживачем є фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу постачальником «останньої наді» здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Договір на постачання природного газу постачальником «останньої надії» є публічним. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.
Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.
Правилами постачання природного газу врегульовано відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС). Дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС.
Згідно з п. 3 Розділу І Правил постачання природного газу постачання природного газу постачальником «останньої надії» здійснюється на підставі договору, який має відповідати типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», що затверджується Регулятором. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» є публічним.
Особливості здійснення постачання природного газу споживачу постачальником «останньої надії» визначені розділом VI цих Правил.
Відповідно до п. 1, 2, 4-6 Розділу VI Правил постачання природного газу постачальник «останньої надії» здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2501, який є публічним, а його умови - однаковими для всіх споживачів. Договір постачання між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.
Отже, між позивачем та відповідачем укладено договір постачання природного газу, як між постачальником "останньої надії" та споживачем, до такого договору застосовуються положення Цивільного кодексу України.
Згідно з визначенням, наведеним в ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України).
Статтею 525 Цивільного Кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із приписами ч. 1 ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В силу положень ст. 530 Цивільного Кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтями 610, 612 Цивільного Кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Як вбачається з матеріалів справи позивачем у період з 29.10.2021 по 20.11.2021 поставив відповідачу природний газ в об`ємі 2,593 тис.куб.м. на загальну суму 43576,68 грн. 
Відповідно до відомостей з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо споживача Головного управління Держпродспоживслужби в Закарпатській області, зазначено ЕІС-код споживача природного газу 56XS000148Q6D001.
Згідно з листом ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», щодо споживача з ЕІС-кодом 56XS000148Q6D001 зазначено, що у період з 29.10.2021 по 20.11.2021 обсяги природного газу, використані споживачем та внесені в алокацію постачальника «останньої надії» ТОВ «ГК «Нафтогаз України» та становить 2,593 куб.м.
Позивач виставив відповідачеві, на виконання умов договору рахунок на оплату (природний газ) на загальну суму 43576,68 грн, який був надісланий на адресу відповідача та не оплачений останнім, відтак позовна вимога про стягнення основної заборгованості є обґрунтована та правомірно задоволена місцевим господарським судом.
З огляду на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договорами, порушення відповідачем свого зобов`язання, в частині проведення повної оплати за поставлений товар, позивач нарахував відповідачу 5276,96 грн пені, 1196,27 грн, три проценти річних та 11209,33 грн. інфляційних втрат.
За змістом ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Здійснивши перевірку розрахунку трьох відсотків річних, та інфляційних втрат за період з 01.01.2022 по 30.11.2022 на підставі вимог ст. 625 ЦК України судова колегія вважає, що позовні вимоги в цій частині правомірно задоволені місцевим господарським судом.
Нарахування пені, у відповідності до п. 4.5 договору та ст. 549 ЦК України і ст. 230 ГК України, за несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати поставленого природного газу є правомірним. Однак, вирішуючи питання щодо стягнення нарахованої відповідачу пені місцевий господарський суд, з огляду на обставини справи, враховував положення ст. 233 ГК України, за якими у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Відповідне право суду на зменшення неустойки передбачено також ч. 3 ст. 551 ЦК України.
Разом з тим, норми чинного законодавства України не містять переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено пеню, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності та з дотриманням принципів розумності, справедливості та пропорційності.
Таким чином, аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми неустойки пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам.
Як встановлено судом, компенсаційний характер невиконання відповідачем зобов`язань за договором позивачем забезпечено додатково (крім пені) вимогами про стягнення з відповідача 1196,27 грн, трьох відсотків річних та 11209,33 грн. інфляційних втрат. Разом з тим, позивач не подав ні суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції доказів на підтвердження наявності в нього будь-яких матеріальних збитків, пов`язаних з неналежним виконанням відповідачем зобов`язання.
Відтак, з огляду на наведене, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про зменшення розміру пені до 20% від нарахованої суми та стягнення з відповідача на користь позивача 1055,39 грн. пені, а в іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені позивачу правомірно відмовлено.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З врахуванням викладеного вище в сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм чинного законодавства, наведених правових позицій Верховного Суду та встановлених обставин справи.
Арґументи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, не доводять порушення або неправильного застосування судом під час розгляду справи норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для зміни чи скасування ухваленого у цій справі рішення.
Судові витрати, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на скаржника.
Керуючись ст. 129, 269, 273, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
Рішення Господарського суду Закарпатської області  від 29.06.2023 у справі №907/293/23 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» – без задоволення.
Судові витрати покласти на скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
Справу повернути в Господарський суд Закарпатської області.

Головуючий суддя                                                  Г.В. Орищин

суддя                                                                                Н.А. Галушко

суддя                                                                                М.Б. Желік