Постанова 
Іменем України 
05 жовтня 2023 року
м. Київ
справа № 291/1171/20
провадження № 61-11429св23
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротуна В. М.,               
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Вчорайшенська сільська рада Бердичівського району Житомирської області,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду в складі колегії суддів:                  Коломієць О. С., Талько О. Б., Шевчук А. М. від 26 червня 2023 року,
ВСТАНОВИВ:
1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Вчорайшенської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, в якому просила визнати незаконними і скасувати розпорядження про накладення дисциплінарних стягнень від 23 червня 2020 року № 96 та 11 серпня 2020 року № 106, на підставі яких її у подальшому було звільнено.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 23 червня 2020 року розпорядженням голови Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області «Про оголошення догани ОСОБА_1 » № 96 на неї накладено дисциплінарне стягнення - за порушення трудової дисципліни (запізнення на уроки, вирішення особистих питань в робочий час, невиконання або неналежне виконання обов`язків директора) на підставі протоколу № 1 від 17 червня 2020 року засідання комісії з розгляду заяв, скарг на директора Чорнорудської школи І-ІІІ ступенів Дмитрук Н. П. та наданих письмових пояснень від 12 червня 2020 року.
11 серпня 2020 року розпорядженням № 106 голови Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області «Про оголошення догани ОСОБА_1 » на неї накладено дисциплінарне стягнення - за порушення трудової дисципліни, а також незадовільну роботу за результатами щорічного звітування, на підставі протоколу № 1 від 24 липня 2020 року засідання комісії з розгляду колективного звернення батьків учнів школи, а також результатів щорічного звітування директора Чорнорудської школи І-ІІІ ступенів ОСОБА_1 та протоколу № 1 від 10 серпня 2020 року засідання комісії.
Вважає, що протоколи № 1 від 17 червня 2020 та 24 липня 2020 року засідання комісії з розгляду заяв, скарг на директора школи                ОСОБА_1 , що стали підставами для накладення дисциплінарного  стягнення не містять фактів, що свідчили б про порушення нею трудової дисципліни та інших перелічених порушень, оскільки в них викладені суб`єктивні думки окремих членів комісії, працівників Вчорайшенської сільської ради, скарги деяких батьків і класного керівника дітей, а також результати щорічного звітування директора ОСОБА_1 .
Вважає вказані розпорядження про оголошення їй доган незаконними, оскільки вони не містять фактів порушення трудової дисципліни, які саме обов`язки нею, як директором шкоди, не  виконані.
У жовтні 2020 року позивачка подала до суду позов до Вчорайшенської сільської ради  Ружинського району Житомирської області про визнання незаконним та скасування розпорядження № 91-к від 24 вересня             2020 року «Про звільнення з посади директора Чорнорудської ЗОШ І-ІІІ ступенів Вчорайшинської сільської ради ОСОБА_1 », поновлення на цій посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та зобов`язання вчинити дії.
Вимоги обґрунтовані тим, що головою Вчорайшенської сільської ради протягом останніх місяців здійснювався тиск по відношенню до неї щодо звільнення. 24 вересня 2020 року вона подала заяву на ім`я голови Вчорайшенської сільської ради про увільнення від виконання посадових обов`язків у зв`язку з реєстрацією її кандидатом на посаду голови Вчорайшенської сільської ради відповідно до частини першої статті 237 Виборчого кодексу України у відповідності до рішення  Конференції Житомирської обласної організації Політичної партії «Сила і честь» від 21 вересня 220 року про висування її кандидатом на посаду сільського голови Вчорайшинської сільської ради. Однак головою сільради цього ж дня - 24 вересня 2020 року видано розпорядження № 91-к «Про звільнення з посади директора Чорнорудської ЗОШ І-ІІІ ступенів Вчорайшенської сільської ради ОСОБА_1 », яким її звільнено з роботи «за систематичне невиконання обов`язків». 
Вважає вказане розпорядження незаконним, оскільки нею як директором Чорнорудської ЗОШ І-ІІІ ступенів Вчорайшенської сільської ради не вчинялось порушення трудової дисципліни чи обов`язків. Догани, на які в описовій частині вказаного розпорядження посилається голова Вчорайшенської сільської ради ОСОБА_2 , є незаконними. Будь-якого нового порушення, яке б могло бути підставою для застосування нового дисциплінарного стягнення, як звільнення, в розпорядженні не зазначено. 
Також позивач росить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток, згідно довідки про заробітну плату за весь час вимушеного прогулу на день ухвалення рішення суду з проведенням щомісячного розрахунку заробітної плати.
Унаслідок неправомірних дій відповідача по відношенню до позивачки, накладення дисциплінарного стягнення і звільнення з роботи, вона знаходилась у стресовому стані, так як багато років чесно і сумлінно працювала в закладі освіти, здійснювала керівництво навчальним закладом, вела викладацьку роботу, користувалася повагою серед членів колективу, а зараз всі соціальні зв`язки порушено. У зв`язку із чим просить стягнути з відповідача на свою користь 15 000,00 грн моральної шкоди і зобов`язати відповідача вибачитись на зборах трудового колективу Чонорудської ЗОШ І-ІІІ ступенів Вчорайшенської сільської ради.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від                             24 лютого 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано розпорядження голови Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області «Про оголошення догани ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності (оголошення догани) незаконним та скасовано. Визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області «Про  звільнення з посади директора Чорнорудської ЗОШ І-ІІІ ступенів Вчорайшенської сільської ради              ОСОБА_1 » № 91-к від 24 вересня 2020 року. Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Чорнорудської ЗОШ І-ІІІ ступенів Вчорайшенської сільської ради з 25 вересня 2020 року. Стягнуто з Вчорайшенської сільської ради Бердичівського (Ружинського) району Житомирської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 вересня 2020 року по 01 вересня 2022 року в сумі                         469 266,68 грн, а також моральну шкоду в розмірі 2 000,00 грн. Вирішено питання про судові витрати. В решті вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачку звільнено без законних підстав, з порушенням встановленого порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності, а тому вона підлягає поновленню на роботі.
Короткий зміст постанови апеляційного суду
Постановою Житомирського апеляційного суду від 26 червня 2023 року апеляційну скаргу Вчорайшенської сільської ради Бердичівського району Житомирської області задоволено частково. Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 24 лютого 2023 року в частині задоволення позову про поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Чорнорудської ЗОШ І-ІІІ ступенів Вчорайшенської сільської ради з                          25 вересня 2020 року, та в цій частині ухвалено нове судове рішення про відмову в позові. Змінено дату звільнення ОСОБА_1 з посади директора Чорнорудської ЗОШ І-ІІІ ступенів Вчорайшенської сільської ради з 24 вересня 2020 року на 30 червня 2021 року і формулювання підстав звільнення «за систематичне невиконання обов`язків, відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України» на «підпункт 1 пункту 3 розділу Х Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про повну загальну середню освіту», відповідно до пункту 9 частини першої статті 36 КЗпП України». Стягнуто з Вчорайшенської сільської ради Бердичівського району Житомирської області на користь                           ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25 вересня 2020 року по 30 червня 2021 року в сумі 147 639,24 грн (без урахування податків та інших обов`язкових платежів). У решті вимог рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що звільнення ОСОБА_1 не  відповідає вимогам закону та порушує право позивачки на працю, у зв`язку із чим оспорювані розпорядження визнав незаконними та скасував. Разом із цим, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення позивачки на роботу у зв`язку із тим, що після закінчення строку трудового договору, тобто після 30 червня 2021 року, позивачка як керівник державного закладу загальної середньої освіти відповідно до вимог статті 39 Закону України «Про повну загальну освіту» повинна була обиратися на посаду за результатами конкурсу. У свою чергу ОСОБА_1 участі у конкурсі на посаду директора Чорнорудської ЗОШ І-ІІІ ступенів не приймала. За вказаних умов, апеляційний суд скасував рішення місцевого суду і в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі із зміною дати звільнення позивачки з 24 вересня 2020 року на                30 червня  2021 року, а також формулювання звільнення підстав звільнення із «за систематичне невиконання обов`язків, відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України, на «підпункт 1 пункту 3 розділу Х Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про повну загальну середню освіту», відповідно до пункту 9 частини першої статті 36 КЗпП України. Відповідно, апеляційний суд змінив рішення місцевого суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та визначив період з 25 вересня 2020 року по 30 червня 2021 року, який становить 189 робочі дні.
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи вимог касаційної скарги
У липні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Пилипчук В. О. звернувся до Верхового Суду з касаційною скаргою на постанову Житомирського апеляційного суду від 26 червня 2023 року, у якій просить скасувати зазначену постанову та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Підставою  касаційного оскарження судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верхового Суду від                 06 лютого 2018 року в справі № 465/8060/15-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу
У вересні 2023 року Вчорайшенська сільська рада надіслала на адресу Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому просить відмовити в задоволенні зазначеної касаційної скарги, та залишити без змін постанову апеляційного суду. Зазначає, що постанова апеляційного суду прийнята з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування немає.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду від 01 вересня 2022 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу                                         № № 291/1171/20 з Ружинського районного суду Житомирської області.
Зазначена справа надійшла до Верховного Суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Суд установив, що з 29 червня 1993 року позивачка займала посаду директора Чорнорудської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області.
23 червня 2020 року розпорядженням № 96 голови Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни (запізнення на уроки, вирішення особистих питань в робочий час, невиконання та неналежне виконання обов`язків директора). Підставами для накладення стягнення стали протокол № 1 від 17 червня 2020 року засідання комісії з розгляду заяв, скарг на директора Чорнорудської школи І-ІІІ ступенів та письмові пояснення ОСОБА_1 12 червня 2020 року.
Розпорядженням сільського голови Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області № 106 від 11 серпня 2020 року позивачці ОСОБА_1 знову оголошено догану за порушення трудової дисципліни з урахуванням того, що її робота як директора школи, визнана незадовільною за результатами щорічного звітування. Підставами для цього накладення стали протокол № 1 від 24 липня 2020 року засідання комісії з розгляду колективного звернення батьків учнів школи, а також результатів щорічного звітування директора Чорнорудської школи І-ІІІ ступенів ОСОБА_1 та протокол № 1 від 24 червня 2020 року засідання комісії з розгляду звернення батьків учнів школи, а також результатів щорічного  звітування директора Чорнорудської школи І-ІІІ ступенів, акт від 19 червня 2020 року про взяття усних пояснень у ОСОБА_1 з приводу звітування як директора школи (з урахуванням розпорядження № 112 від 20 серпня 2020 року «Про внесення змін до розпорядження № 106 від 11 серпня 2020 року та виправлення описки».
24 вересня 2020 року розпорядженням № 91-К голови Вчорайшенської сільської ради Ружинського району відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України, розпорядження голови № 96 від 23 червня 2020 року, розпорядження голови № 106 від 11 серпня 2020 року, норм Примірного положення про порядок звітування керівників дошкільних, загальноосвітніх та професійно-технічних навчальних закладів про свою діяльність перед педагогічним колективом та громадкістю, затверджених Наказом  МОН України № 178 від 23 березня 2005 року, ОСОБА_1 звільнено з посади директора школи за систематичне невиконання обов`язків з 24 вересня 2020 року.
2.Мотивувальна частина
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня  2020 року                     № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про те, що звільнення ОСОБА_1 не відповідає вимогам закону та порушує право позивачки на працю, у зв`язку із чим оспорювані розпорядження визнав незаконними та скасував.
Судові рішення в частині визнання незаконними оспорюваних розпоряджень та відшкодування моральної шкоди у зв`язку із незаконним звільненням позивачки до суду касаційної інстанції не оскаржено та предметом перегляду не є (стаття 400 ЦПК України).
Судом встановлено, що за розпорядженням голови Вчорайшенської сільської ради від 30 червня 2020 року розірвано безстроковий трудовий договір з директором Чорнорудської ЗОШ І-ІІІ ступенів ОСОБА_1 та укладено строковий трудовий договір строком на один календарний рік з 01 липня 2020 року по 30 червня 2021 року.
ОСОБА_1 розпорядження голови Вчорайшенської сільської ради від 30 червня 2020 року про укладення з нею строкового трудового договору не оскаржувала.
Відповідно до вимог частини другої статті 23 КЗпП України строковий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.
Пункт 2 частини першої статті 36 КЗпП України передбачає можливість припинення трудового договору у зв`язку з закінченням його строку. На цій підставі може бути припинений тільки строковий трудовий договір, укладений як строковий відповідно до закону.
Крім того, припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України.
Отже, трудові договори, які укладено з працівниками на підставі                       пункту 2 частини першої статті 23 КЗпП України, належать до строкових трудових договорів.  
Таким чином, вирішуючи спір, апеляційний суд з дотриманням вимог              статей 89, 263, 264, 382 ЦПК України повно та всебічно з`ясував обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення її на роботі, оскільки сплив строк трудового договору, укладеного між сторонами. Оскільки позивачка була незаконно звільнена за пунктом 3 статті 40 КЗпП України у зв`язку із систематичним невиконанням обов`язків, суд апеляційної інстанції з урахуванням того, що строк трудового договору сплив, змінив дату та формулювання причин звільнення, стягнувши середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Висновки апеляційного суду не суперечать правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові, що зазначена заявником у касаційній скарзі.
Інші наведені в касаційні скарзі доводи на правильність висновків апеляційного суду не впливають, оскільки апеляційний суд переглядав рішення місцевого суду в межах апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Житомирського апеляційного суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Вчорайшенської сільської ради Бердичівського району про поновлення на роботі, зміні дати та підстав звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 147 639,24 грн залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                               М. Є. Червинська
 
                                                                                                            А. Ю. Зайцев
 
                                                                                                             В. М. Коротун