ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
20 грудня 2023 року
м. Київ
 
справа № 699/395/15-ц
 
провадження № 61-10726св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь. О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
заявник -  ОСОБА_1 ; 
заінтересовані особи: відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заступник начальника відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Харченко К. Г., Корсунь-Шевченківська міська рада Черкаської області;
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 11 квітня 2023 року у складі судді Гусарової В. В. та постанову Черкаського апеляційного суду від 14 червня 2023 року у складі колегії суддів: Василенко Л. І., Бородійчука В. Г., Нерушак Л. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.   Описова частина 
Короткий зміст скарги
 
У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Харченко К. Г. про закінчення виконавчого провадження від 14 жовтня 2022 року ВП № НОМЕР_1.
 
Скарга  ОСОБА_1 мотивована тим, що рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 02 листопада 2015 року у справі № 699/395/15-ц було частково задоволено його позов до Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області про зобов`язання оформити свідоцтво на право власності на майновий пай, зобов`язано Корсунь-Шевченківську міську раду Черкаської області відповідно до вимог частини першої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» розглянути заяву ОСОБА_1 про надання нового свідоцтва на його ім`я про право власності на майновий пай загальною часткою 5,3 % по ТОВ «Корсунь-Шевченківська ШМПМК» на підставі договору купівлі-продажу майнового паю від 12 березня 2009 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та договору купівлі - продажу майнового паю від 06 липня 2009 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . На виконання цього рішення суду 18 листопада 2015 року видано виконавчий лист № 699/395/15-ц, який 25 листопада 2015 року був направлений до державної виконавчої служби та в подальшому тільки через судові рішення було відкрито виконавче провадження. Вказане виконавче провадження багато разів закривалося державними виконавцями, а постанови скасовувалися судовими рішеннями. В постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у справі № 699/813/16-ц за його скаргою на постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 09 листопада 2016 року про закінчення виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 суд касаційної інстанції вказав на порядок виконання рішення суду та дій державного виконавця, а також того хто повинен виконувати рішення суду, зробивши висновок, що це адміністративна послуга. В подальшому заступник начальника відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Харченко К. Г. виніс постанову від 14 жовтня 2022 року про закінчення виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Однак ця постанова є неправомірною, суперечать чинному законодавству та порушує його права, оскільки рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 02 листопада 2015 року у справі № 699/395/15-ц протягом 7 років не виконується, свідоцтво про право власності на майновий пай загальною часткою 5,3 % йому не видано. Крім того, за поданням старшого державного виконавця - заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Фесенка Я. М. про притягнення посадових осіб боржника - Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області до кримінальної відповідальності за умисне невиконання рішення Корсунь-Шевченківського районного суду від 02 листопада 2015 року у справі № 699/395/15-ц, що набрало законної сили, Корсунь-Шевченківським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за № 12016250190000380, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 382 Кримінального кодексу України (далі - КК України). Враховуючи викладене,  ОСОБА_1 просив скасувати зазначену постанову про закінчення виконавчого провадження від 14 жовтня 2022 року ВП № НОМЕР_1 та зобов`язати відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 699/395/15-ц, виданим 18 листопада 2015 року Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області, а також в разі пропуску строку на подання скарги - поновити строк на її подання.
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
 
Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 11 квітня 2023 року у задоволенні клопотання представників відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області про залишення скарги без розгляду у зв`язку з пропущенням строку на оскарження - відмовлено. Поновлено ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження від 14 жовтня 2022 року ВП № НОМЕР_1. У задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
 
Ухвала місцевого суду мотивована тим, що в скарзі  ОСОБА_1 зазначив, що оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження отримав 01 листопада 2022 року, а 07 листопада 2022 року подав позов про її скасування, однак ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 11 листопада 2022 року було відмовлено у відкритті провадження, так як оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження проводиться не за процедурою позовного провадження та він має право звернутися зі скаргою в порядку, передбаченому розділом VII Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Ця ухвала набрала законної сили 08 лютого 2023 року, а 20 лютого 2023 року  ОСОБА_1 подав скаргу в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Тому суд дійшов висновку про необхідність поновлення  ОСОБА_1 строку оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження від 14 жовтня 2022 року ВП № НОМЕР_1. Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 02 листопада 2015 року у справі № 699/395/15-ц було зобов`язано Корсунь-Шевченківську міську раду Черкаської області лише розглянути заяву ОСОБА_1 про надання нового свідоцтва на його ім`я про право власності на майновий пай загальною часткою 5,3 %,  при цьому в позовних вимогах щодо видачі свідоцтва на право власності на майновий пай було відмовлено. Оскільки вказане рішення суду було виконано в повному обсязі, то оскаржувана постанова про закриття виконавчого провадження прийнята державним виконавцем у спосіб та в порядку, встановленому Законом і жодних інтересів скаржника ОСОБА_1 нею не порушено. Тому підстави для її скасування відсутні. Крім того, суд виходив з того, що вимоги скарги про зобов`язання відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 699/395/15-ц, виданим 18 листопада 2015 року Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області, не можуть бути задоволені у спосіб, заявлений  ОСОБА_1 , так як скасування постанови про закінчення виконавчого провадження тягне за собою продовження виконавчого провадження і не потребує його повторного відкриття.
 
Короткий зміст постанови апеляційного суду 
 
Постановою Черкаського апеляційного суду від  14 червня 2023 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 11 квітня 2023 року в частині відмови у задоволенні скарги про скасування постанови державного виконавця про закриття виконавчого провадження- без змін.В іншій частині ухвала Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 11 квітня 2023 року не оскаржувалася.
 
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що рішенням Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області від 18 лютого 2022 року                         № 26-36/VІІІ «Про розгляд заяв ОСОБА_1 » відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про видачу нового свідоцтва на його ім`я про право власності на майновий пай загальною часткою 5,3 % по ТОВ «Корсунь-Шевченківська ШМПМК» на підставі договору купівлі-продажу майнового паю від 12 березня 2009 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та договору купівлі-продажу майнового паю від 06 липня 2009 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 23 жовтня 2014 року у справі № 2310/2218/2012 було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Корсунь-Шевченківська ШМПМК», ОСОБА_4 про визнання недійсним договору. Таким чином оскаржувана постанова державного виконавця є вмотивованою, а підстави її винесення відповідають приписам статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Тому висновки місцевого суду про відмову у задоволенні скарги  ОСОБА_1 є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У липні 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 11 квітня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 14 червня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України та обґрунтована тим, що суди не врахували правових висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених в постанові Верховного Суду від 18 червня 2019 року у справі № 826/14580/16.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області.
 
02 жовтня 2023 року справа № 699/395/15 надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 грудня 2023 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» можливо лише за умови виконання послідовності виконавчих дій, а саме: накладення на боржника штрафу і перевірки стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин); накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин); звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону. Верховний Суд у своїх рішеннях зазначає, що невиконання боржником рішення після накладення на нього штрафу не може свідчити про вжиття заходів примусового виконання рішення й не свідчить про неможливість його виконання. Накладення на боржника повторного штрафу і звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа. Накладення штрафів і внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем ужито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання. Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду. Таким чином, розглядаючи скаргу про законність дій державного виконавця, суди першої та апеляційної інстанцій мали враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені законом заходи в межах встановлених повноважень. Крім того, з даної ситуації випливає, що за наслідками прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження рішення суду не тільки залишилось невиконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження.
 
Доводи особи, яка подала письмові пояснення на касаційну скаргу
 
У жовтні 2023 року Корсунь-Шевченківська міська рада Черкаської області подала до Верховного Суду письмові пояснення, які за своїм змістом є відзивом на касаційну скаргу, в яких зазначив, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленим відповідно до вимог чинного законодавства України, з урахуванням всіх фактичних обставин справи, тому підстави для їх скасування відсутні.
 
Фактичні обставини справи
 
Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 02 листопада 2015 року у справі № 699/395/15-ц позов ОСОБА_1 до Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області про зобов`язання оформити свідоцтво на право власності на майновий пай було частково задоволено, зобов`язано Корсунь-Шевченківську міську раду Черкаської області відповідно до вимог частини першої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» розглянути заяву ОСОБА_1 про надання нового свідоцтва на його ім`я про право власності на майновий пай загальною часткою 5,3 % по ТОВ «Корсунь-Шевченківська ШМПМК» на підставі договору купівлі-продажу майнового паю від 12 березня 2009 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та договору купівлі - продажу майнового паю від 06 липня 2009 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . В іншій частині позову відмовлено. 
 
На виконання вищевказаного рішення суду 18 листопада 2015 року Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області видано виконавчий лист № 699/395/15-ц.
 
Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 10 травня 2016 року відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 699/395/15-ц від 18 листопада 2015 року.
 
Рішенням Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області від 18 лютого 2022 року № 26-36/VІІІ «Про розгляд заяв ОСОБА_1 » відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про видачу нового свідоцтва на його ім`я про право власності на майновий пай загальною часткою 5,3 % по ТОВ «Корсунь-Шевченківська ШМПМК» на підставі договору купівлі-продажу майнового паю від 12 березня 2009 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та договору купівлі-продажу майнового паю від 06 липня 2009 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 23 жовтня 2014 року у справі № 2310/2218/2012 було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Корсунь-Шевченківська ШМПМК», ОСОБА_4 про визнання недійсним договору.
 
Відповідно до вимоги державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)від 20 вересня 2022 року, зобов`язано Корсунь-Шевченківську міську раду Черкаської області повідомити про виконання рішення суду у справі  № 699/395/15-ц та роз`яснено обов`язковість виконання рішень згідно з приписами статті 18 Закону України «Про виконавче провадження».
 
З відповіді Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області від 06 жовтня 2022 року № 02-36/4120 вбачається, що в березні 2022 року Корсунь-Шевченківською міською радою Черкаської області було направлено на адресу відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)заяву про закінчення виконавчого провадження щодо виконання рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18 листопада 2015 року у справі № 699/395/15-ц у зв`язку з повним фактичним виконанням судового рішення.
 
Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)Харченка К. Г. закінчено виконання виконавчого листа № 699/395/15-ц від 18 листопада 2015 року у зв`язку з його повним фактичним виконанням на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».
 
2.   Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Пунктом 27 частини першої статті 353 ЦПК України передбачено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо розгляду скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця.
 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
 
Згідно з абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
За змістом пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
 
Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
 
Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку (стаття 129-1 Конституції України).
 
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
 
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
 
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
 
Відповідно до пункту 9 частини першої, частини другої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
 
Встановивши, що рішення Корсунь-Шевченківського районного суду від 02 листопада 2015 року, яким Корсунь-Шевченківську міську раду Черкаської області зобов`язано розглянути заяву ОСОБА_1 про надання нового свідоцтва на його ім`я про право власності на майно, відповідачем було виконано у повному обсязі, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження винесена державним виконавцем у межах повноважень та у спосіб, що визначені статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження».
 
Доводи касаційної скарги  ОСОБА_1 про те, що рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 02 листопада 2015 року не виконане у повному обсязі, так як йому не видано свідоцтво про право власності на майновий пай загальною часткою 5,3 %, є безпідставними, оскільки цим рішенням суду йому було відмовлено у задоволенні таких позовних вимог, натомість суд лише зобов`язав Корсунь-Шевченківську міську раду Черкаської області розглянути заяву ОСОБА_1 про надання нового свідоцтва на його ім`я про право власності на майно, і саме це рішення було виконане відповідачем, що підтверджується рішенням Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області від 18 лютого 2022 року № 26-36/VІІІ «Про розгляд заяв ОСОБА_1 ».
 
В постанові від 18 червня 2019 року у справі № 826/14580/16, на яку послався заявник в касаційній скарзі, Верховний Суд підтримав правовий висновок, відповідно до якого накладення на боржника повторного штрафу і звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника                               до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа. За цим висновком накладення штрафів і внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які підтверджували би факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Тож звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем ужито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.
 
Однак, з огляду на характер спірних правовідносин та встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, посилання заявника в касаційній скарзі на вищенаведені правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 18 червня 2019 року у справі № 826/14580/16 не заслуговують на увагу, оскільки висновки судів першої та апеляційної інстанцій не суперечать висновкам, викладеним у зазначеній постанові, а відповідні аргументи касаційної скарги фактично зводяться до незгоди із встановленими обставинами справи та необхідності переоцінки доказів, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.  
 
Крім того, аргументи касаційної скарги проте, що закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» можливо лише за умови виконання послідовності виконавчих дій, а саме: накладення на боржника штрафу і перевірки стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин); накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин); звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону, є необгрунтованими, оскільки в цій справі оскаржувана постанова державного виконавця від 14 жовтня 2022 року про закінчення виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 була прийнята на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, а не з підстав, передбачених пунктом 11 частини першої статті 39 цього Закону.
 
Посилання заявника в касаційній скарзі на те, що Корсунь-Шевченківська міська ради Черкаської області безпідставно залучена до участі у розгляді скарги, є безпідставним, оскільки згідно зі статтею 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач та боржник, а Корсунь-Шевченківська міська рада Черкаської області є боржником в цій справі.
 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваних судових рішеннях, питання обґрунтованості висновків судів першої та апеляційної інстанцій, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів. 
 
Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
 
Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 11 квітня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 14 червня 2023 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                      Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                      О. В. Білоконь
 
О. М. Осіян
 
Н. Ю. Сакара
 
В. В. Шипович