ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року 
м. Київ

справа №420/18164/21
адміністративне провадження № К/990/18404/23  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Рибачука А.І.,
суддів: Берназюка Я.О.,  Стеценка С.Г., 
розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу №420/18164/22
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУ ПФУ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою ГУ ПФУ,
на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28.02.2023, постановлену судом у складі Самойлюк Г.П. 
та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2023, ухвалену судом у складі колегії суддів: головуючого судді - Косцової І.П., суддів: Осіпова Ю.В., Скрипченка    В.О.,
УСТАНОВИВ:
I. РУХ СПРАВИ
1. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд:
визнати протиправними дії ГУ ПФУ щодо відмови в перерахунку з 01.12.2019 пенсії, призначеної відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ), з урахуванням відомостей, наведених в довідці про розмір грошового забезпечення від 16.06.2021 №33/36-926;
зобов`язати ГУ ПФУ здійснити з 01.12.2019 перерахунок пенсії, призначеної відповідно до Закону № 2262-ХІІ, з урахуванням складових грошового забезпечення, наведених в довідці про розмір грошового забезпечення від 16.06.2021 №33/36-926, без обмеження її максимальним розміром та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплаченої суми пенсії.
2. Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 06.12.2021 (яке набрало законної сили 06.01.2022) позов задовольнив частково:
визнав протиправними дії ГУ ПФУ щодо відмови в перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 01.12.2019 з урахуванням складових грошового забезпечення, наведених у довідці від 16.06.2021 №33/36-926;
зобов`язав ГУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 з урахуванням складових грошового забезпечення, наведених у довідці від 16.06.2021 №33/36-926, з урахуванням раніше виплачених сум;
в задоволенні решти позовних вимог відмовив.
3. 21.02.2023 до Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява         ОСОБА_3 про заміну стягувача у справі №420/18164/21, а саме - ОСОБА_1 на правонаступницю ОСОБА_3 .
4. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28.02.2023, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2023, заяву ОСОБА_3 задоволено.
II. ПРОВАДЖЕННЯ В СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
5. 22.05.2023 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ГУ ПФУ, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права, відповідач просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28.02.2023 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2023, та ухвалити нове судове рішенням про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 .
В касаційній скарзі відповідачем також заявлено клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень.
6. Верховний Суд ухвалою від 07.07.2023 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи із суду першої інстанції. 
7. 18.09.2023 до Верховного Суду від ОСОБА_3 надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому вона вказує на необґрунтованість касаційної скарги, у зв`язку з чим просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
8. Ухвалою судді Верховного Суду від 07.11.2023 відмовлено в задоволенні клопотання скаржника про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень.
III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
9. Суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи заяву ОСОБА_3 про заміну стягувача, виходив з того, що спір у цій справі стосується сум пенсій, які належали спадкодавцю (позивачу у справі), однак не були ним отримані у зв`язку із протиправними діями відповідача, вказані суми пенсії є об`єктом спадкування; а, отже, в цьому випадку спірні правовідносини допускають правонаступництво.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ
10. Касаційна скарга відповідача мотивована, зокрема тим, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб які мають право на пенсію відповідно до Закону №2262-ХІІ та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, а виплачуються виключно за процедурою, визначеною частиною першої статті 61 вищезазначеного Закону; отже, спірні правовідносини не допускають правонаступництва та, відповідно, й заміни стягувача щодо виконання рішення суду в частині зобов`язання ГУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату пенсії.
11. У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_3 зазначила, що суд першої інстанції, з позицією якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що недоотримана за життя спадкодавця сума пенсії входить до складу спадщини, відтак, на думку заявниці, прийняв законну та обґрунтовану ухвалу про задоволення заяви про заміну стягувача. У зв`язку з наведеним ОСОБА_3 просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
12. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України), колегія суддів зазначає наступне.
13. Відповідно до статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
14. Згідно з частиною першою статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина четверта статті 379 КАС України).
15. Відтак, процесуальним правонаступництвом є заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірних правовідносин, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки сторони або третьої особи.
16. Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон    №2262-ХІІ.
17. Відповідно до частини першої статті 61 Закону №2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
18. Зміст статті 61 Закону №2262-ХІІ узгоджується з положеннями Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
19. Так, за змістом статтей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
20. Відповідно до статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
21. Наведене вище дає підстави для висновку, що Закон №2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.
22. З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію відповідно до Закону №2262-ХІІ та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, а виплачуються за процедурою, визначеною статтею 61 Закону №2262-ХІІ.
23. Таким чином, вимоги зобов`язального характеру, заявлені позивачем у цій справі, нерозривно пов`язані з особою спадкодавця і не допускають правонаступництва, а тому заміна стягувача, у цьому випадку, не є належним способом захисту прав заявниці.
24. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.05.2023 у справі №520/926/21 та від 27.09.2023 у справі №420/16546/21.
25. З урахуванням зазначеного, Верховний Суд констатує, що суди першої та апеляційної інстанції дійшли помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви про заміну стягувача у цій справі, а тому оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення вказаної заяви є такими, що прийняті з порушенням норм процесуального права та підлягають скасуванню.
26. Частиною першою статті 351 КАС України передбачено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
27. За наведеного правового регулювання та обставин справи, колегія суддів зазначає, що, касаційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 28.02.2023 та постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2023 - скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 про заміну стягувача у цій справі.
Керуючись статтями 345, 349, 351, 355, 356 КАС України, Верховний Суд,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28.02.2023 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2023 у справі №420/18164/21 скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені заяви ОСОБА_3 про заміну стягувача у справі №420/18164/21.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                            	 	А.І. Рибачук	
судді                                                                                	 	Я.О. Берназюк	
                                                                                	 	С.Г. Стеценко