ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2023 р. 	Справа № 480/3970/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Жигилія С.П. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 (головуючий суддя І інстанції: С.О. Бондар) по справі № 480/3970/23
за позовом         ОСОБА_1  
до     Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до  суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі також - відповідач, ГУ ПФУ в Донецькій області), в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.01.2023 № 183450018410 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, з дати звернення із заявою про призначення пенсії, а саме з 13.10.2021.  
В обґрунтування позову зазначила, що 30.07.2021 року їй виповнилось 45 років, вона є страховий стаж 35 років 00 місяців 06 днів, з яких 7 років 09 місяців 10 днів роботи на посадах зі шкідливими та важкими умовами праці, передбаченими Списком №1. За поданою нею 13.10.2021 року до пенсійного органу  заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, із  документами рішенням Пенсійного органу від 21.10.2021 року їй відмовлено  у призначенні пенсії, у зв`язку з чим вона звернулась до суду. 
За наслідками судового оскарження рішення пенсійного органу від 21.10.2021, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 01.06.2022 скасовано та зобов`язано пенсійний орган повторно розглянути заяву позивачки від 13.10.2021. На виконання вказаного рішення суду відповідач 02.01.2023 виніс рішення, яким відмовив позивачці у призначенні пенсії. Вважаючи його протиправним позивачка звернулась з цим позовом.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 02.01.2023 № 183450018410 про відмову в призначені пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .
Зобов`язано ГУ ПФУ в Донецькій області  призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", з дати звернення із заявою про призначення пенсії, а саме з 13.10.2021.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просив його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначив, що позивачкою пропущений шестимісячний строк на звернення до суду, оскільки заявлені вимоги стосуються періоду з 13.10.2021, а з цим позовом вона звернулась тільки 28.04.2023.  
Вказав на правомірність рішення про відмову у призначенні позивачці пенсії, оскільки її пільговий стаж, набутий станом на 01.04.2015 року становив 1 рік 09 місяців 20 днів, а страховий стаж на дату звернення за призначенням пенсії за віком склав 28 років 0 місяців 6 днів, тому позивачка не набула право на призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. "а" ст. 13 Закону 1788.
Також, зазначив про неврахування судом першої інстанції наявності у пенсійного органу дискреційних  повноважень щодо прийняття певного рішення в залежності від результату розгляду поданих заявником документів.
Позивачка правом на подання відзиву не скористалась.
Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 після досягнення віку 45 років, звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою від 13.10.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах як працівник зайнятий на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці по Списку № 1.
За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено ГУ ПФУ в Донецькій області.
Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області № 183450018410 від 21.10.2021 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком через те,  що позивачка не досягла віку необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах (50 років) (а.с. 67).
За наслідками судового оскарження  рішення пенсійного органу від 21.10.21 останнє рішенням  Сумського окружного адміністративного суду від 01.06.2022 у справі №480/12944/21  визнано протиправним та скасовано, зобов`язано ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву від 13.10.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020по справі 1-5/2018 (746/15) та п. «а» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 2 березня 2015 року № 213-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», та прийняти рішення по суті заяви від 13.10.2021 з урахуванням правової оцінки, наданої судом по даній справі.
На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду по справі 480/12944/21 від 01.06.2022 за результатами повторного розгляду заяви від 13.10.2021 ГУ ПФУ в Донецькій області прийняло рішення від 02.01.2023 № 183450018410 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. 
Відповідач, посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 по справі №1-5/20189746/15, обчислив пільговий стаж роботи позивачки станом на 01.04.2015, який склав 1 рік 09 місяців 20 днів. До пільгового стажу роботи за Списком №1 враховано періоди роботи з 11.06.2013 по 30.12.2014 та з 01.01.2015 по 31.03.2015. Страховий стаж розрахований на дату звернення за призначенням пенсії за віком та склав 28 років 0 місяців 6 днів.
Вважаючи рішення відповідача від 02.01.2023 № 183450018410 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправним, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач невірно розтлумачив Рішення Конституційного Суду України, обчисливши стаж роботи позивачки станом на 01.04.2015 року, а не на час звернення із заявою про призначення пенсії та зазначив, що суд у пункті 3 резолютивної частини рішення роз`яснив порядок його виконання, зокрема що застосуванню підлягає стаття 13 Закону №1788 в редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII до осіб, які до внесення змін в Закон №1788 (до 01.04.2015) вже працювали на відповідних посадах.
Крім того, ГУ ПФУ в Донецькій області у своєму попередньому рішенні від 21.10.2021 № 183450018410 зазначило, що ОСОБА_1 на час звернення із заявою про призначення пільгової пенсії мала страховий стаж 35 років 00 місяців 06 днів, з яких пільговий стаж становить 7 роки 09 місяців 10 днів.
Оскільки на момент звернення позивачки до відповідача із заявою про призначення пенсії від 13.10.2021 року позивачці вже виповнилось 45 років і вона мала страховий стаж 35 років 00 місяців 06 днів та більше 7 років 6 місяців необхідного пільгового стажу роботи в умовах зайнятості повний робочий день на роботах (посадах), які віднесені до Списку №1, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 має право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Колегія суддів погоджується  із вказаним висновком суду з наступних  підстав.
Спірним у вказаній справі є наявність у позивачки необхідного пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком ні пільгових умовах за Списком № 1.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 46 Конституції України).
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 р. № 2148-VIII, доповнено Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV (в подальшому - Закон № 1058-ІV), розділом XIV-1, який містить пункт 1 частини 2 статті 114, відповідно до якого, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII (в подальшому – Закон № 1788-XII), право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Проте, згідно з п. "а" ст. 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 12 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом "а" статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років.
Відповідно до пункту 3 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.
У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ, з урахуванням Рішення № 1-р/2020, встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ, з урахуванням Рішення № 1-р/2020, з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий - у 50 років.
Незважаючи на те, що норми вищезазначених законів регулюють одні й ті самі правовідносини, вони суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України").
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Таким чином, застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ, з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в рішенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.04.2021 по зразковій справі № 360/3611/20, зміненому з мотивів та в решті залишеного без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021.
У рішенні ГУ ПФУ в Донецькій області від 02.01.2023 № 183450018410 про відмову позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, вказано, що на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду по справі 480/12944/21 від 01.06.2022 за результатами повторного розгляду заяви від 13.10.2021 з врахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 по справі №1-5/20189746/15) відповідно до пункту “а” статті 13 Закону України №1788, в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 №213-УІІІ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» обчислено пільговий стаж роботи за Списком №1 (набутий на 01.04.2015), який склав 1 рік 09 місяців 20 днів . Страховий стаж на дату звернення за призначенням пенсії за віком склав 28 років 0 місяців 6 днів.
Тобто відповідач обрахував ОСОБА_1 пільговий та страховий стаж станом на 01.04.2015, а не на дату звернення за призначенням пенсії, що є неправильним, оскільки Конституційний Суд України у пункті 3 резолютивної частини рішення роз`яснив порядок його виконання, вказавши, зокрема, що застосуванню підлягає стаття 13 Закону №1788 в редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII до осіб, які до внесення змін в Закон №1788 (до 01.04.2015) вже працювали на відповідних посадах.
Проте, це не означає, що пільговий стаж таким особам необхідно обчислювати станом на 01.04.2015, а не на момент звернення за призначенням пільгової пенсії.
Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що таке тлумачення відповідачем Рішення Конституційного Суду України є помилковим, а отже рішення  ГУ ПФУ в Донецькій області від 02.01.2023 № 183450018410 про відмову позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо доводів апелянта про наявність дискреційних повноважень в частині призначення пенсії.
Згідно із положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом України "Про пенсійне забезпечення" та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Судовим розглядом встановлено, що на час звернення позивачки до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 (13.10.2021) ОСОБА_1   ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла віку 45 років.
За розрахунками стажу роботи ОСОБА_1 які були вказані у рішенні ГУ ПФУ в Донецькій області від 21.10.2021 № 183450018410,  на час звернення із заявою про призначення пільгової пенсії 13.10.2021 року позивачка мала страховий стаж 35 років 00 місяців 06 днів, з яких пільговий стаж становить 7 роки 09 місяців 10 днів.
Оскільки станом на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 позивачка досягла 45 років, мала стаж роботи не менше 15 років, з нього не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах на зазначених роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, а тому мала право на призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. "а" ч.1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", у відповідача були відсутні підстави для відмови у призначенні пенсії,  у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п."а" ч.1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 13.10.2022 року.
Щодо доводів апелянта про порушення позивачем строків звернення до суду, колегія суддів зазначає таке.
За правилами ч.ч. 1, 2 ст.122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до п."а" ст. 13 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, який має застосовуватись до спірних правовідносин, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. 
Позивач оскаржує в судовому порядку рішення про відмову від 02.01.2023 року № 183450018410  у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах , а  тому звернення із позовом до суду 28.04.2023 року здійснено нею з дотриманням строків звернення до суду, передбачених ч. 122 КАС України.   
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними у справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування додаткового рішення суду першої інстанції не вбачається. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 по справі № 480/3970/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	Т.С. Перцова    С.П. Жигилій