ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Номер справи: 766/25906/21 
Номер провадження: 22-ц/819/163/23

УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А І Н И

 11 жовтня 2023 року                                                            м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого (суддя-доповідач): Кутурланової О.В., 
Суддів: Майданніка В.В.,
Орловської Н.В.,
Секретаря: Добрової К

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 23 грудня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, до його пред`явлення, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», третя особа – ОСОБА_2 , 

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанси», третя особа – ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 23 грудня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі до суду позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанси», третя особа – ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 23 грудня 2021 року про відмову в забезпеченні позову та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову до подачі до суду позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанси», третя особа – ОСОБА_2 .
В обґрунтуванні апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд не перевірив підстави обґрунтування його заяви та не вирішив питання по суті заявлених вимог, як це передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вважає, що це позбавляє його права на ефективний спосіб захисту свого порушеного права у судовому порядку. 

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах питань, що підлягають апеляційному розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та  забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом положень ч. 1 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинні бути зазначені, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто об`єктивні обставини та (або) припущення щодо обставин, що мають реальну загрозу невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову і вказують на те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.
При цьому заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

З огляду на норми ЦПК України, особа яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 151 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9 єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.
Крім того, згідно роз`яснень, що містяться у п. 4 наведеної постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.  При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № 381/4019/19 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі   № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, – навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Як вбачається з заяви про забезпечення позову та матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Український Промисловий Банк» та ОСОБА_1 27.08.2008 року уклали кредитний договір № 353-023/ФКВ-08, за яким Банк надав позичальнику ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 45 000 доларів США строком на 180 місяців.
27.08.2008 року з метою забезпечення виконання зазначених кредитних зобовязань Товариство з обмеженою відповідальністю «Український Промисловий Банк» та ОСОБА_2 уклали іпотечний договір № 353-023/Zфквіп-08, згідно якого предметом іпотеки є житловий будинок з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності  ОСОБА_2  на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В., 20.03.2006 року за № 1100, який зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 20.03.2006 року за № 1203576, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 11716745.

Таким чином, з наведеного вбачається, що апелянт не є стороною іпотечного договору та не є власником майна за іпотечним договором № 353-023/Zфквіп-08 від 27.08.2008 року, доказів на підтвердження того, що спірне нерухоме майно є житлом апелянта не надано. При цьому власник майна ОСОБА_2 є лише третьої стороною у справі, самостійних вимог у цій справі не заявляла та не висловлювала наміру щодо оспорення договору іпотеки в судовому порядку. 

Отже, зважаючи на наведене, суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Суд апеляційної інстанції відкидає твердження апелянта стосовно того, що суд першої інстанції не перевірив підстави обґрунтування заяви про забезпечення позову та не вирішив питання по суті заявлених вимог.
З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачами дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.
У свою чергу в апеляційній скарзі апелянтом не доведено, яким чином його права та інтереси, у випадку невжиття заходів забезпечення позову, можуть бути порушені відповідачами. 

Аналізуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу судді Херсонського міського суду Херсонської області від 23 грудня 2021 року задоволенню не підлягає.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що вищевказані обставини не позбавляють заявника права звернутись до суду із заявою про забезпечення позову в інший спосіб та обрати спосіб забезпечення позову відповідно до вимог ЦПК України, а саме: ст.ст.150-152 ЦПК України, оскільки таке право передбачено ч. 2 ст. 149 ЦПК України на будь-якій стадії розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260, 374, 375 ЦПК України, суд, –

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 23 грудня 2021 року залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 23 грудня 2021 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали суду виготовлено 20.10.2023 року.

Головуючий : О.В.Кутурланова 

Судді: В.В.Майданік

Н.В.Орловська