ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/2523/23                        Головуючий суддя І інстанції Іващенко С. О.
Провадження № 22-ц/818/2152/23                Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про спонукання виконати або припинити певні дії
П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року                                                                                       м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді                                Яцини В.Б.
суддів колегії:                                        Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,
за участю секретаря судового засідання        Зінченко М.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2023 року, у справі №645/2523/23, за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Амельченко Віталій Петрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Кірюшина А.А. звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з вищевказаним позовом, у якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 02.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованим в реєстрі за №81074, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Авансар» заборгованість в сумі 40117,28 грн.., та стягнути з відповідача витрати, пов`язані з наданням професійної правової допомоги в сумі 11200,00 грн..
Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 18 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 02.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.В., зареєстрований в реєстрі за №81074, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Авансар» заборгованість в сумі 40117,28 грн.
Стягнуто з ТОВ «Авансар» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073 грн 60 коп., та витрати на правову допомогу у розмірі 11200 грн.
       Не погодившись із зазначеним рішенням, ТОВ «Авансар» просила скасувати рішення в частині розподілу судовий витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нове, яким стягнути судові витрати, а саме у задоволенні вимог ОСОБА_2 в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 11200 грн відмовити.
Вказує, що предмет позову у справі є нескладним , не потребує вивчення великого об`єму нормативно-правових актів, складання великої кількості процесуальних документів. Витрачання значного на вивчення обставин справи.
Вважає, що дана справа є незначної складності, розгляд справи проводився у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, ТОВ «Авансар» вважає неспівмірними та нерозумними витрати на правову допомогу у розмірі 11200 грн. Практика у даній категорії справ є сталою.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.
Рішення оскаржене лише в частині стягнення витрат на правничу допомогу, тому в іншій частині згідно ст. 367 ЦПК Україн6и судом апеляційної інстанції не переглядається.
Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь судді-доповідача, за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про судове засідання, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:
1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Наведеним вимогам рішення суду відповідає не в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За правилами встановленими ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Артема Кірюшина» 15.05.2023 укладено договір про надання правової допомоги.
Пунктом 2.1. Договору визначено, що Виконавець бере на себе правове та процесуальне представництво Замовника в частині представлення його інтересів в судах України незалежно від їх територіальної, предметної та інстанційної юрисдикції у будь- яких спорах в яких Замовник є стороною або учасником справи, у підприємствах, установах і організаціях незалежно від їх підпорядкування та форми власності, в органах та у осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів шляхом надання юридичних консультацій, підготови відповідних процесуальних документів, зокрема позовних заяв, заяв про забезпечення позову, їх підписання, подання до судів, участі у судових засіданнях, підготовку та направлення адвокатських запитів тощо.
Відповідно акту виконаних робіт по договору, у якому викладений перелік дій, пов`язаних із виконанням доручення позивача, правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, яка складалась з усних консультацій, аналізу діючого законодавства та судової практики, підготовку позовної заяви і визначено їх загальну вартість.
Відповідно до вказаного акту загальна вартість послуг з надання професійної правової допомоги складає 11200, 00 грн.
Стороною позивача дотримано вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України, оскільки докази понесення витрат на правничу допомогу подані до суду до початку розгляду справи по суті.
У відзиві на позовну заяву та у апеляційній скарзі представник відповідача вказував, що справа не відноситься до справ значної складності, обсяг матеріалів справи не є значним, і наполягав на застосування співмірності, та розумності виходячи із ціни позову, обсягу матеріалів справи та витрат часу на надання правової допомоги, нескладність справи та розгляд справи без виклику сторін.
Критерії співмірності витрат на професійну правничу допомогу визначені частиною 4 статті 137 ЦПК України та визначаються вищевказаними вимогами принципу пропорційності щодо забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій.
Згідно з частиною 6 статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Зважаючи на наведені положення норм цивільного процесуального права, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду з урахуванням наведених критеріїв принципу пропорційності надано дискреційне право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.
Тобто, у положеннях частин 5 та шостої статті 137 ЦПК України знайшов своє втілення принцип змагальності, згідно з яким на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Вказаний правовий висновок узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №357/380/20.
Самостійно суд вправі зменшувати розмір заявлених до відшкодування судових витрат лише у разі зловживання учасником справи своїм процесуальним правом на відшкодування, що прямо зобов`язує суд запобігати таким недобросовісним процесуальних діям, ст. 44 ЦПК України. 
ТОВ «Авансар» 11.07.2023 року надіслало до суду першої інстанції клопотання по зменшення витрат на оплату правничої допомоги та вказував та неспівмірність та нерозумність судових витрат у розмірі 11200 грн, оскільки справа є незначної складності. 
В апеляційній скарзі представник ТОВ «Авансар» також вказував, що враховуючи малозначність справи та її розгляд судом першої інстанції у порядку спрощеного позовного провадження, витрати позивача на професійну правничу допомогу є нерозумними.
У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що з аналізу частини 3 статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи. Під критерієм реальності розуміється встановлення дійсності та необхідності таких витрат, а критерій розумності визначається виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін, що узгоджується із правовими висновками, наведеними Верховним Судом в постановах від 29 січня 2020 року у справі № 367/4910/17-ц, від 02 березня 2020 року у справі № 370/27/16-ц, від 07 квітня 2023 у справі № 910/11002/21.
Як вбачається з пункту 5.3 Договору про надання правничої допомоги від 15.05.2023, укладеного між позивачем та вартість послуг за цим договором визначається відповідно до обсягу наданих послуг, вказаних в акті прийому-передачі виконаних робіт. (п. 5.3 Договору).
Згідно з Актом виконаних робіт по вказаному договору, підписаним сторонами без претензій жодної сторони, проведена наступна робота: виконавцем замовнику надано усну консультацію щодо підстав та порядку визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, наслідків визнання вказаних написів такими, що не підлягають виконанню, порядку подання позовних заяв до суду та їх розгляду, можливостей апеляційного оскарження судових рішень в порядку цивільного судочинства; сторонами узгоджено правову позицію та визначено план дій у справі (тривалість усної консультації 4 годин; вартість однієї години консультації 800,00 грн, а загалом - 3 200,00 грн); виконавцем проведено аналіз судової практики місцевих та апеляційний судів щодо вирішення спорів про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню. Також, виконавцем проаналізовано судову практику Київського апеляційного адміністративного суду, Вищого адміністративного суду України та Великої Палати Верховного Суду України у справі № 826/20084/14 тривалістю 5 годин, вартість однієї години аналітичної роботи 800,00 (вісімсот) грн, а загалом - 4 000,00 грн; виконавцем підготовлено позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню; тривалість підготовки документу склала 5 годин, вартість однієї години 800,00 грн, а загалом - 4 000,00 грн.
Витрати адвоката на написання позовної заяви у сумі 4 000,00 грн (із розрахунку затрати на цю роботу п`яти годин вартістю однієї години у сумі 800 грн, як узгодили сторони) є розумними витратами, на думку апеляційного суду.
Разом із тим, 3 200 грн - за усуну консультацію клієнта з метою узгодження правової позиції та визначення плану дій у справі та 4000 грн - за аналіз судової практики (що разом становить 7200 грн), враховуючи те, що дана справа є малозначною та по даній категорії справ, а саме визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, існує стала судова практика, - є явно завищеною та нерозумною сумою витрат.
Надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», входять до інших видів правової допомоги. Разом із тим, 3 200 грн - за усуну консультацію клієнта з метою узгодження правової позиції та визначення плану дій у справі, на думку апеляційного суду, є явно завищеною сумою, та враховуючи вартість однієї години, узгодженої сторонами у сумі 800 грн, розумним, на думку апеляційного суду, буде зменшення таких витрат до 800 грн.
Написання позовної заяви та здійснення аналізу правових позицій Верховного Суду є послугами, що дублюються, складовими одного завдання, а тому такі витрати не можуть бути стягнуті в повному обсязі. (подібна позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 25.01.2023 у справі № 761/33563/20, від 22.03.2023 у справі № 758/6113/19).
Враховуючи наведені вище висновки, категорію та складність справи, доводи скаржника щодо розумності розміру заявлених до стягнення витрат, виходячи з конкретних обставин справи, є обґрунтованими.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний дійшов висновку про зміну рішення суду першої інстанції в частині визначення витрат на правову допомогу та зменшення стягнутої суми витрат, понесених позивачем у суді першої інстанції на професійну правничу допомогу адвоката, до 4800 грн., з урахуванням також принципу пропорційності. 
Згідно з п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. (ч. 2 ст. 376 ЦПК України).
Згідно з ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Враховуючи вищевикладені висновки апеляційного суду, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно змінити в резолютивній частині, зменшивши суму стягнутих з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката у суді першої інстанції з 11200 грн до 4800 грн.
Оскільки розподіл судових витрат не пов`язаний із вирішенням позовних вимог по суті спору, фактично за результатом апеляційного перегляду рішення у справі пропорційність задоволених вимог не змінена, судові витрати, понесені скаржником під час апеляційного перегляду відшкодуванню не підлягають.
Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ч. ч. 2, 4 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» - задовольнити частково.
Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2023 року щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» на користь   ОСОБА_1 11200,00 грн витрат на професійну правничу допомогу - змінити, зменшивши суму до 4800 грн.
В іншій частині рішення не оскаржувалось та не переглядалось.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 15 грудня 2023 року.

Головуючий –                                                                 В.Б. Яцина.

Судді - 
                                                                                       І.В.Бурлака.

Ю.М.Мальований.