ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 жовтня 2023 року           справа №200/2166/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року (повне судове рішення складено 27 липня 2023 року) у справі № 200/2166/23 (суддя в І інстанції Троянова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

                                                           УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – ГУ ПФУ в Донецькій області) про визнання незаконним та скасування рішення № 914250178949 про відмову у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 частини 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), (Список №2); зобов`язання повторно розглянути заяву про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 частини 2 ст. 114 Закону № 1058-IV (Список №2) від 01 травня 2023 року із зарахуванням до пільгового стажу роботи за Списком №2 періодів роботи з 22 серпня 1989 року по 05 листопада 1992 року на посаді «Оператора склоформуючої машини» в Орендному підприємстві «Костянтинівський завод Скловиробів ім.13-ти розстріляних робітників», з 06 листопада 1992 року по 31 жовтня 2000 року на посаді «слюсаря-ремонтника» в Орендному підприємстві «Костянтинівський завод Скловиробів ім.13-ти розстріляних робітників», з 01 листопада 2000 року по 15 травня 2002 року на посаді «слюсаря - ремонтника» в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Кристал» а також період служби в армії з 26 червня 1986 року по 14 квітня 1989 року.
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що у зв`язку з досягненням пенсійного віку 01 травня 2023 року звернувся до відповідача із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV. 02 травня 2023 року відповідачем було прийнято рішення №914250178949 про відмову у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 частини 2 ст. 114 Закону № 1058-IV. Рішення обґрунтоване відсутністю документів, зокрема проводиться посилання на відсутність пільгових довідок та Рішення Комісії з питань підтвердження пільгового стажу при ГУ ПФУ в Донецькій області. Зазначив, що до пільгового стажу за Списком №2 відповідачем не було зараховано періоди роботи з 22 серпня 1989 року по 05 листопада 1992 року на посаді «Оператора склоформуючої машини» в Орендному підприємстві «Костянтинівський завод Скловиробів ім.13-ти розстріляних робітників», з 06 листопада 1992 року по 31 жовтня 2000 року на посаді «слюсаря-ремонтника» в Орендному підприємстві «Костянтинівський завод Скловиробів ім.13-ти розстріляних робітників», з 01 листопада 2000 року по 15 травня 2002 року на посаді «слюсаря - ремонтника» в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Кристал» а також з 26 червня 1986 року по 14 квітня 1989 року - період служби в армії. Рішення відповідача №914250178949 про відмову у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 частини 2 ст.114 Закону № 1058-IV (Список №2) незаконним, просив задовольнити позов.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 02.05.2023 № 914250178949, яким відмовлено ОСОБА_1 у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.05.2023 про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV, зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 22.08.1989 по 05.11.1992, з 06.11.1992 по 31.10.2000, з 01.11.2000 по 15.05.2002  та період служби в армії з 30 червня 1986 року по 14 квітня 1989 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач наголошує на правомірності свого рішення про відмову у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV, у зв`язку з відсутністю необхідних документів.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , громадянин України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Костянтинівським МВ УМВС України в Донецькій області 18 травня 1996 року, РНОКПП НОМЕР_2 ), є особою з інвалідністю 3 групи безстроково (довідка серії АВ №0881016 від 22.06.2013 року) та особою, що претендує на призначення пенсії за віком відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV.
ГУ ПФУ в Донецькій області (код ЄДРПОУ 13486010) є суб`єктом владних повноважень, органом виконавчої влади, основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.
Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).
Відповідно до протокольного рішення органу Пенсійного фонду №914250178949 про перерахунок пенсії у зв`язку з індексацією заробітку ОСОБА_1 перебуває на обліку відповідача як отримувач пенсії по інвалідності.
01.05.2023 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення / перерахунок пенсії, відповідно до якої просив здійснити перехід на інший вид пенсії.
Відповідно до відомостей військового квитка серії НОМЕР_3 від 26 червня 1986 року, ОСОБА_1 призваний на дійсну військову службу та направлений у військову частину 30 червня 1986 року та 14 квітня 1989 року звільнений в запас.
Судами встановлено на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_4 від 24 серпня 1989 року, що ОСОБА_1 працював у Костянтинівському заводі скловиробів ім. 13-ти розстріляних робітників» у період з 22.08.1989 по 31.10.2000, а саме:
- на підставі наказу 801 від 21.08.1989 прийнято в цех виробництва пляшкового скла №2 оператором склоформуючих машин 3 розряду;
- на підставі наказу 601к від 12.09.1990 присвоєно 5 розряд оператора склоформуючих машин;
- на підставі наказу 1145 від 05.11.1992 переведено у той же цех слюсарем ремонтником 5 розряду;
- на підставі наказу 570-к від 18.09.1997 завод перейменовано в Орендне підприємство Костянтинівський завод скловиробів ім. 13 розстріляних робітників;
- на підставі наказу 352 від 01.06.1998 переведено в цех №1 виробництво тарної продукції слюсарем ремонтником 5 розряду;
- на підставі наказу 698к від 30.10.1990 звільнено за переводом згідно ст. 36 п. 5 КЗпП України.
Крім того, судами встановлено на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_4 від 24 серпня 1989 року, що ОСОБА_1 працював у ТОВ «ТК «КРИСТАЛ» у період з 01.11.2000 по 15.05.2002, а саме:
- на підставі наказу 12 від 01.11.2000 прийнято за переводом слюсарем-ремонтником 5 розряду;
- на підставі наказу 226 від 13.05.2002 звільнено за згодою сторін п.1 ст. 36 КЗпП України.
Крім того, в матеріалах справи наявна архівна довідка 05-07-07/673 від 01.09.2020 у, видана Виконавчим комітетом Костянтинівської міської ради, відповідно до якої ОСОБА_1 працював на Костянтинівському заводі скловиробів ім. 13-ти розстріляних робітників» з 22.08.1989 по 31.10.2000. Додатково повідомлено, що позивач з 22.08.1989 працював у цеху №2 оператором склоформуючих машин 3 розряду; з 12 вересня 1990 року - оператором склоформуючих машин 5 розряду; з 06 листопада 1992 року - слюсарем-ремонтником 5 розряду; з 01 червня 1998 року у цеху №1 - слюсарем-ремонтником 5 розряду.
Окрім того,  в матеріалах справи наявна архівна довідка 05-07-07/674 від 01.09.2020, видана Виконавчим комітетом Костянтинівської міської ради, в якій зазначено, що відомостей про переведення ОСОБА_1 на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати у період з 22.08.1989 по 31 жовтня 2000 року не виявлено.
Крім того, в матеріалах справи наявний наказ Костянтинівського заводу скловиробів ім. 13-ти розстріляних робітників №304к від 08.06.1994 «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці», який затверджено списки виробництв, робіт, професій, посад та показників, які надають право на пільгове пенсійне забезпечення. Відповідно до додатку до зазначеного наказу визначено перелік посад, віднесених до Списку № 2, зокрема, оператор склоформуючих машин, слюсар-ремонтник постійно зайнятий на дільницях підготовки шихти та гарячих дільницях робіт.
Окрім того, в матеріалах справи наявний лист ТОВ «ТК «КРИСТАЛ», адресований Управлінню соціального захисту населення м. Костянтинівки, від 25.12.2000 №6-11-ОК, відповідно до якого з 01 листопада 2000 року ТОВ ТК «КРИСТАЛ» взяло в оренду Орендне підприємство «Костянтинівський завод скловиробів ім. 13-ти розстріляних робітників». Зазначено, що умови праці не змінились. За погодженням з Головним управлінням праці та зайнятості населення Донецької облдержадміністрації при призначенні пільгових пенсій робітників ТОВ ТК «КРИСТАЛ», прохання брати за основу атестацію робочих місць, проведену в 1999 році Орендним підприємством «Костянтинівський завод скловиробів ім. 13-ти розстріляних робітників». Наказ по заводу №582-к від 25.11.1999.
02 травня 2023 року ГУ ПФУ в Донецькій області прийнято рішення № 914250178949 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_3 ».
Рішенням обґрунтоване тим, що відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугою років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнювальні довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Порядок підтвердження періодів пільгової роботи у разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року №18-1. Згідно з пунктом 4 Порядку №18-1 підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії. Пунктом 11 Порядку №18-1 визначено перелік необхідних документів, які подаються заявником на розгляд Комісії. За таких обставин, вирішено відмовити гр. ОСОБА_1 в проведенні перерахунку, у зв`язку з відсутністю необхідних документів.
Відповідно до розрахунку стажу до пільгового стажу позивача за Списком №2 не зараховано періоди роботи з 22 серпня 1989 року по 05 листопада 1992 року, з 06 листопада 1992 року по 31 жовтня 2000 року та з 01 листопада 2000 року по 15 травня 2002 року, а також період проходження військової служби з 26 червня 1986 року по 14 квітня 1989 року.
Отже, спірною обставиною у цій справі є наявність правових підстав для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.
Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій задоволені позовні вимоги. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Нормами статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом № 1058-IV.
Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону № 1058-IV).
Згідно з частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
Частиною 1 статті 44 Закону № 1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за N1566/11846.
Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунок та поновлення пенсії, визначений Розділом 2 цього Порядку.
Підпунктом 2 пунктом 2.1 Порядку 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).
Згідно пункту 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.
Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку).
Пунктом 4.2 цього Порядку передбачено право органу, що призначає пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Пунктом 4.7 Порядку передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
В пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 20 цього Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків 1 та 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за 1451/11731, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Слід підсумувати, що під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. 
До 01 січня 1992 року були чинними Список №1 та Список №2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, після - списки, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.
Так, професія «оператора склоформувальної машини» віднесена до Списку №2 відповідно до пункту 10 розділу XIX Постанови Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 "Скляне та фарфоро-фаянсове виробництво», та пункту 1а розділу XVIII Постанови Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991, код 2190100а-16049. Також після 1992 року ця професія атестована на Орендному підприємстві «Костянтинівський завод Скловиробів ім.13-ти розстріляних робітників» за Списком №2 відповідно до Наказу про атестацію робочих місць №304-к від 08 червня 1994 року, код 2190100а-16049.
Професія «слюсаря-ремонтника» віднесена до Списку №2 відповідно до пункту 1а розділу XVIII Постанови Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991, код професії 2190100а-18559 та пункту 1а розділу XVIII Постанови КМУ №162 від 11.03.1994, код професії 2190100а-18559. Також після 1992 року ця професія атестована на підприємстві ОП «Завод Скловиробів» за Списком №2 відповідно до Наказу про атестацію робочих місць №304-к від 08 червня 1994 року, код 2190100а-18559, та Наказу про атестацію робочих місць від 28 грудня 2004 року.
Окрім того, суд враховує відомості викладені в листі ТОВ «ТК «КРИСТАЛ» від 25.12.2000 року №6-11-ОК про те, що після взяття в оренду Орендному підприємстві «Костянтинівський завод Скловиробів ім.13-ти розстріляних робітників» умови праці не змінились.
Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та пунктом 4 Порядку №383, атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.
Позачергово атестація проводиться у разі докорінної зміни умов і характеру праці з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, профспілкового комітету, трудового колективу або його виборного органу, органів Державної експертизи умов праці з участю установ санітарно-епідеміологічної служби МОЗ.
Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.
Згідно з підпунктами 4.1 - 4.2 Порядку 383 при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992 р., відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.
Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.
З аналізу зазначених норм вбачається, що у Порядку йдеться мова про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
За умовами п. 4.3 Порядку, у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Відповідно до пунктів 4.4, 4.5 Порядку 383 якщо атестація була вперше проведена після 21.08.1997, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.1992, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Якщо ж атестація з 21.08.1992 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.
Зазначені норми передбачають, що у разі якщо атестація проведена на підприємстві вперше після 21.08.97, до пільгового стажу зараховується 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років.
Отже, атестація підтверджує певні умови праці та надає право на зарахування певного періоду роботи особи до та після проведення атестації. При цьому, порядок не вимагає затвердження атестації саме у період роботи особи на підприємстві, а лише те, що атестація повинна розповсюджуватися на період роботи особи.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі 520/15025/16-а (провадження 11-1207апп19) дійшла висновку, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Тобто, відповідно до вказаних приписів законодавства, обов`язок щодо підтвердження трудового стажу на підставі відповідних довідок, покладається на особу, яка звертається із заявою про призначення пенсії, у разу відсутності у неї (особи) трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи.
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.
Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків 1 або 2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком 1 або 2.
Відсутність підтвердження цих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 06 грудня 2015 року у справі № 686/19687/14а.
Більше того, слід наголосити, що з вищевикладеного вбачається, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладеною в постанові від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17 провадження К/9901/2399/17.
Суд вважає за необхідне зазначити, що записи в трудовій книжці позивача виконані без перекреслень, виправлень, чітким правописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця, тобто здійснені відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58.
Слід звернути увагу на те, що записи трудової книжки позивача щодо спірних періодів його роботи містять повну інформацію про роботу на пільгових умовах, також містять повні відомості про характер виконуваних позивачем робіт, оскільки зазначеними записами чітко визначено, що у спірні періоди позивач виконував роботу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, занятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Варто зазначити, що позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі № 275/615/17 (К/9901/768/17).
Отже, враховуючи викладене, зазначені посади, на яких працював позивач у спірні періоди роботи, віднесені до Списку №2 та встановлені у цій справі обставини свідчать, що спеціальний трудовий стаж позивача у спірні періоди підтверджується насамперед записами в його трудовій книжці.
Водночас, відповідачем не зараховано до пільгового стажу позивача за Списком 2 періоди роботи з 22.08.1989 по 05.11.1992, з 06.11.1992 по 31.10.2000 та з 01.11.2000 по 15.05.2002, пенсійним органом взагалі не надано оцінки зазначеним періодам роботи позивача.
Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 виклав висновок, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутністю трудової книжки або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Враховуючи зазначене, місцевий суд дійшов правильного висновку, що спірні періоди роботи позивача підлягають зарахуванню до пільгового стажу за Списком 2.
Стосовно позовних вимог про зарахування до пільгового стажу за Списком 2 періоду служби в армії з 26 червня 1986 року по 14 квітня 1989 року.
Частиною 4 статті 24 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах передбачених законодавством, що діяло раніше.
На період проходження позивачем військової служби діяло «Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій», затверджене Постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590.
Пунктом «к» частини 1 пункту 109 вказаного Положення передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також служба в складі Збройних сил СРСР.
При призначені на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (підпункти «а» та «б» пункту 16), та пенсії у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт «в» пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах «к» та «л», дорівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії або до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду.
Зі змісту трудової книжки позивача вбачається, що після періоду військової служби позивач працював за професією, що передбачена Списком №2, - «оператор склоформуючої машини» у Костянтинівському заводі скловиробів ім. 13-ти розстріляних робітників», а отже період служби в Радянській армії з 30.06.1986 по 14.04.1989 має бути зарахований відповідачем до Списку №2.
Слід звернути увагу на те, що згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається дуже великий обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.
Враховуючи викладене, органи Пенсійного фонду України повинні використовувати всі передбачені законом повноваження задля повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.
Доказів здійснення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на встановлення права позивача на пенсію за віком на пільгових умовах за спірний період, зокрема, направлення запитів щодо отримання таких документів до юридичних осіб, суду не надано.
Відповідач, користуючись наданими широкими межами розсуду та можливістю вибору різними способами та засобами для дотримання своїх зобов`язань, взагалі не врахував ступінь втрати однієї сторони, в даному випадку позивача, його конституційного права на пенсійне забезпечення.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.
Відповідно до п. 10 ч. 2ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
За таких обставин місцевий суд дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог частково, шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 02.05.2023 № 914250178949, яким відмовлено ОСОБА_1 у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-ІV; зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.05.2023 про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-ІV, зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 22.08.1989 по 05.11.1992, з 06.11.1992 по 31.10.2000, з 01.11.2000 по 15.05.2002 та період служби в армії з 30 червня 1986 року по 14 квітня 1989 року.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року у справі № 200/2166/23 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 24 жовтня 2023 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко

                                                                                          А. А. Блохін

                                                                                          Т. Г. Гаврищук