ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року 

м. Київ

справа № 580/11303/21
адміністративне провадження № К/990/23088/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.

розглянув у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 
на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.03.2022 (суддя Геращенко В.В.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2022 (колегія у складі суддів Мельничука В.П., Кучми А.Ю., Лічевецького І.О.)
у справі № 580/11303/21 
за позовом ОСОБА_1 
до ІНФОРМАЦІЯ_1 
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

І. РУХ СПРАВИ

1.          У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому просив:
-          визнати протиправною бездіяльність житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не повідомлення ОСОБА_1 та членів його сім`ї про настання їх черги на отримання жилого приміщення, про їх право на отримання грошової компенсації, її орієнтовний розмір та перелік документів, необхідних для її отримання;
-          зобов`язати відповідача повідомити ОСОБА_1 та членів його сім`ї про настання їх черги на отримання жилого приміщення, про їх право на отримання грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, її орієнтовний розмір та перелік документів, необхідних для її отримання, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні суду.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

2.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що  наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 «Про особовий склад» від 13.08.2019 № 359-ос ОСОБА_1 звільнено у запас Збройних Сил України 13.08.2019 з посади Заступника начальника польового центру забезпечення освітнього процесу за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини: наявність у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
3.          Як вбачається з витягу з протоколу засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.09.2021 № 6, позивача зараховано на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення жилими приміщеннями для постійного проживання, з датою перебування на такому обліку - 28.07.2000, складом сім`ї п`ять осіб.
4.          Відповідно до витягу зі списку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення жилими приміщеннями для постійного проживання в загальному порядку ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) з 01.01.1994 по 31.12.2001 станом на 01.12.2021 позивач перебуває у вказаному списку за № 47, дані зарахування на квартирний облік - 27.07.2000 першочергово.
5.          04.10.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив розглянути його згоду на отримання грошової компенсації за належне його сім`ї жиле приміщення, а також письмово проінформувати позивача та членів його сім`ї про право на отримання компенсації та її орієнтовний розмір.
6.          Рішенням житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1, оформленим протоколом від 28.10.2021 №7, позивачу відмовлено у виплаті грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення.
7.          Як вбачається із вказаного рішення, заява позивача від 04.10.2021 є передчасною, оскільки кошти на грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення до Головного центру підготовки особового складу не надходили, відсутні відомості про інформування житловою комісією Головного центру підготовки особового складу заявника про настання його черги.
У переліку осіб, що мають право на грошову компенсацію відповідно до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 728 (далі - Порядок № 728), відсутня така категорія осіб, як звільнені з військової служби за сімейними обставинами. Тому підполковник запасу ОСОБА_1 не має права на отримання грошової компенсації відповідно до Порядку № 728.
8.          Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не повідомлення позивача та членів його сім`ї про настання їх черги на отримання жилого приміщення, про їх право на отримання грошової компенсації, її орієнтовний розмір та перелік документів, необхідних для її отримання протиправною, позивач звернувся до суду.

ІIІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

9.          В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що житлова комісія Головного центру ДПСУ мала обов`язок повідомити його про настання права у поточному році на отримання компенсації та про її орієнтовний розмір у відповідності до п.10 Порядку № 728.
Позивач вважає, що має право на отримання компенсації у відповідності до п. 2 Порядку № 728, дія якого поширюється на: військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 і більше років, та членів їх сімей; осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів у разі неможливості використання на військовій службі, та членів їх сімей; сім`ї військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби; сім`ї померлих осіб, звільнених з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів.
10.          Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог. Покликався на те, що право на отримання грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення набувають лише військовослужбовці, звільнені за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів у разі неможливості використання на військовій службі.
Позивач звернувся до відповідача із заявою про надання згоди на отримання грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення в період, коли кошти на грошову компенсацію до відповідача не надходили, рішення про формування списків осіб, які мають право на таку компенсацію не приймалося. Тому позивачу надано відповідь, що його звернення є передчасним, і, як наслідок, відмовлено в його зверненні.
На час розгляду звернення позивача, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» № 1357-ІХ від 30.03.2021 (далі - Закон 1357-IX) внесено зміни в п. 9 ст. 12 Закону №2011-XII та викладено її в новій редакції, який передбачає право на отримання компенсації при звільненні з військової служби в запас за станом здоров`я або якщо військовослужбовці на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років.
Відповідач вважає, що закон зворотної дії не має, тому під дію вказаної норми підпадають військовослужбовці, які звільняються і мають вислугу 20 років, але тільки ті, які звільняються після внесення змін в п. 9 ст. 12 Закону № 2011-XII.
Відповідач звертав увагу, що позивач звільнений з військової служби за контрактом у запас. На день звільнення позивачу не виповнилось 60 років, тому відсутні підстави вважати позивача звільненим у відставку.
Повноваження щодо письмового інформування військовослужбовців та членів їх сімей, у яких настала черга на отримання жилих приміщень у поточному році, про їх право на отримання компенсації та про її орієнтовний розмір покладається на відповідача, а тому підстави для зобов`язання останнього здійснити таке інформування позивача - відсутні.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

11.          Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14.03.2022, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2022, позов задоволено частково:
-          визнано протиправним та скасовано рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), яке оформлене протоколом №7 від 28.10.2021, в частині відмови ОСОБА_1 у виплаті компенсації за належне для отримання житлове приміщення;
- зобов`язано житлову комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.10.2021 та прийняти рішення щодо виплати грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні;
-          в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
12.          Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що особи, які на дату звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, залишаються на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення.
13.          Згідно відомостей, які містяться у витязі з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №359-ос від 13.08.2019 на дату виключення зі списків особового складу 15.08.2019 вислуга років позивача становить 24 повних роки, що дає право на отримання житлового приміщення або компенсацію його вартості.
14.          Позивач на рівні з іншими військовослужбовцями має право на одержання житла з державного житлового фонду або за його бажанням грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення.
15.          Також за висновком суду першої інстанції підставою для відмови у наданні компенсації може слугувати лише зняття з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або виключення із списків громадян, що мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень.
16.          Всупереч наведеному, в рішенні житлової комісії Відповідача, яке оформлене протоколом № 7 від 28.10.2021, вказано інші підстави для відмови у виплаті компенсації, зокрема відсутність права на її отримання, що суперечить нормам п. 6 Порядку № 728 та ч. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII.
17.          Позивач не вірно обрав спосіб захисту порушеного права, оскільки за наявності нескасованого рішення житлової комісії про відмову в наданні компенсації вартості житла, вирішення питання про зобов`язання відповідача повідомити позивача про настання черги на отримання житла є передчасним.
18.          Як наслідок, суд першої інстанції для повного захисту прав позивача вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати рішення відповідача, яке оформлене протоколом № 7 від 28.10.2021, в частині відмови ОСОБА_1 у виплаті компенсації за належне для отримання житлове приміщення; зобов`язати Відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.10.2021 та прийняти рішення щодо виплати грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

19.          У касаційній скарзі відповідач просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
20.          Як на підставу касаційного оскарження покликається на відсутність висновку Верховного Суду у спірних відносинах, а саме звільнення військовослужбовця з військової служби в запас з вислугою військової служби більше 20 років до набрання чинності нової редакції ч.9 ст.12 Закону № 2011-ХІІ.
21.          Відповідач зазначає, що на час звільнення позивача з військової служби діяла норма пункту 9 статті 12 Закону № 2011-ХІІ, за якою військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення .
22.          На час звернення позивача, та безпосередньо після звільнення з військової служби, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» № 1357-ІХ від 30.03.2021, внесено зміни в п. 9 ст. 12 Закону № 2011-ХІІ, та її викладено в новій редакції, а саме: військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас за станом здоров`я або якщо вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років або у відставку … залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення .
23.          Дія п. 9 ст. 12 Закону № 2011-ХІІ безпосередньо пов`язується із тим, з яких саме підстав військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку.
24.          Позивач був звільнений з військової служби в запас за сімейними обставинами, що не передбачено п. 9 ст. 12 Закону № 2011-ХІІ та Порядком № 728, а тому позивач не має права на отримання грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї житло.
25.          У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 (рішення Вищої ради правосуддя від 08.06.2023 №622/0/15-23 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку»), розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 13.06.2023 призначено повторний автоматизований розподіл справи. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 15.06.2023 вказану справу передано на розгляд колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Кравчук В.М. - головуючий суддя, судді Єзеров А.А., Стародуб  О.П.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

26.          Верховний Суд перевірив правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги та дійшов таких висновків.
27.          Ключовим у цій справі є питання щодо застосування до спірних відносин пункту 9 статті 12 Закону №  2011-ХІІ та Порядку № 728.
28.          Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
29.          Соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (стаття 1 Закону № 2011-ХІІ).
30.          Згідно із статтею 1-2 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
31.          У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
32.          Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (стаття 2 Закону № 2011-ХІІ).
33.          Пунктом 1 статті 12 Закону № 2011-ХІІ визначено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
34.          Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті (абзац четвертий пункту 1 статті 12 Закону № 2011-ХІІ).
35.          Абзацом першим пункту 9 статті 12 Закону № 2011-ХІІ (в редакції, чинній на момент звільнення позивача у запас - стара редакція) визначено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
36.          Зазначеним законом держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців (військовослужбовців запасу) жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення, зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених ЖК, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
37.          Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» від 30.03.2021 № 1357-ІХ внесено зміни в пункт 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
38.          Згідно з пунктом 9 ст. 12 Закону № 2011-XII в редакції, чинній на момент зарахування позивача на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов (30.09.2021) (нова редакція), військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас за станом здоров`я або якщо вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, або у відставку, а також у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі, залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і відповідних квартирно-експлуатаційних органах та користуються правом позачергового одержання житла. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Військовослужбовці, які набули право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», залишаються на такому обліку та користуються правом позачергового одержання житла.
39.          Колегія суддів звертає увагу на те, що за п. 9 ст. 12 Закону № 2011-ХІІ як у старій, так і новій редакції, обов`язковою умовою одержання житла з державного житлового фонду або грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення є перебування військовослужбовця на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.
40.          Позивача взято на облік як такого, що потребує поліпшення житлових умов на підставі рішення житлової комісії від 30.09.2021 № 6, однак з датою перебування на такому обліку - 28.07.2000.
41.          Відповідно, для визначення права позивача на одержання житла чи грошової компенсації за нього, застосовується законодавство, що було чинне на час, з якого позивача взято на облік (28.07.2000), тобто п. 9 ст. 12 Закону № 2011-ХІІ у старій редакції.
42.          Механізм визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей, що перебувають разом з ними на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, який ведеться у військових частинах, органах, підрозділах, загонах, військових навчальних закладах, установах (далі - військові частини), а у разі їх розформування - у військових комісаріатах та квартирно-експлуатаційних установах (організаціях), за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення (далі - компенсація) установлює Порядок № 728.
43.          Відповідно до пункту 2 Порядку № 728 дія його поширюється на:
-          військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 і більше років, та членів їх сімей;
-          осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів у разі неможливості використання на військовій службі, та членів їх сімей;
-          сім`ї військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби;
-          сім`ї померлих осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів.
44.          Черговість надання компенсації визначається за часом взяття військовослужбовця та членів його сім`ї на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та/або включення до списків осіб, які мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень (пункт 5 Порядку №728).
45.          Підставою для відмови у наданні військовослужбовцю та членам його сім`ї компенсації є їх зняття з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або виключення із списків громадян, що мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень (пункт 6 Порядку №728).
46.          Відповідно статті 12 Закону № 2011-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 03.08.2006 № 1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» (далі - постанова № 1081) затвердив Порядок, який визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військово-службовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей.
47.          Пунктом 30 Порядку №  1081 передбачено випадки, коли військовослужбовці знімаються з обліку громадян, які потребують поліпшені житлових умов, а саме у разі: 
1) поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; 
2) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; 
3) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; 
4) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; 
5) в інших випадках, передбачених законодавством.
48.          При цьому, за частиною першою статті 26 Закону № 2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється:
а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби;
б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.
49.          Розглядаючи схожу справу, Верховний Суд у постанові від 10.08.2022 у справі №  260/764/21 дійшов висновку про те, що системний аналіз зазначених норм закону дає підстави дійти висновку, що у словосполученні «звільнення з військової служби у запас або у відставку за віком, станом здоров`я», що міститься у пункті 9 статті 12 Закону № 2011-ХІІ такі умови як вік і стан здоров`я, відносяться виключно до поняття «звільнення у відставку», як варіанту (способу) звільнення з військової служби, і жодним чином не відноситься до поняття «звільнення у запас».
50.          У справі, яка розглядається суди встановили, що позивач (військовослужбовець запасу, має більше 20 років вислуги років) перебуває на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення жилим приміщенням для постійного проживання в загальному порядку з 27.07.2000 (першочергово), складом сім`ї п`ять осіб і був звільнений у запас (через такі сімейні обставини або інші поважні причини: наявність у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років).
51.          Таким чином, у разі звільнення військовослужбовця в запас у зв`язку із сімейними обставинами або іншими поважними причинами та наявністю у нього більше 20 років календарної вислуги за відсутності підстав для зняття його з обліку, наведених у пункті 30 Порядку № 1081, за такою особою зберігається право на перебування на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, а отже і право на грошову компенсацію за належне їй для отримання жиле приміщення відповідно до вимог пункту 9 статті 12 Закону № 2011-ХІІ та Порядку № 728, чинних на момент звільнення з військової служби.
52.          Враховуючи зазначене вище, доводи скаржника не спростовують висновки судів попередніх інстанцій, які всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними.
53.          Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
54.          Судові витрати покласти на відповідача.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 КАС України, Суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 червня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2022 року у справі №580/11303/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя                                                                                                                             В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                                             А.А. Єзеров 

Суддя                                                                                                                             О.П. Стародуб