ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року	Львів	Справа № 380/14253/22 пров. № А/857/4318/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                        Обрізко І.М., 
суддів                                                            Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року, прийняте суддею Гавдиком З.В. у місті Львові у справі за позовом ОСОБА_1 до  Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                        встановив:

ОСОБА_1 (надалі – позивач) звернувся з адміністративним позовом до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) (надалі – відповідач) про визнання протиправною бездіяльність щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2019 та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за період з 2015-2019 з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення; зобов`язання провести перерахунок та виплату компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2019 та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за період з 2015-2019 з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, виплату провести з урахуванням виплачених сум.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 позов задоволено.
Суд виходив з того, що розрахунок таких виплат, як компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2019 та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за період з 2015-2019 було проведено без включення сум індексації до розрахунку таких виплат.
Суд зазначив, що механізм індексації має універсальний характер і питання її врахування до складу грошового забезпечення для обрахунку компенсації за невикористані дні відпустки, грошової допомоги на оздоровлення та інше, не регулюється положеннями Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що відповідає правовій позиції Верховного Суд, викладеній у постанові від 21.12.2021 у справі №820/3423/18.
Враховуючи, що відповідачем розрахунок таких виплат, як компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2019 та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за період з 2015-2019 було проведено без включення сум індексації до розрахунку таких виплат, позовні вимоги зобов`язального характеру підлягають задоволенню.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що 22.12.2021 на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2021 у справі № 380/12109/21 ОСОБА_1 нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за вказаний у постанові суду період.
Позивач звернувся до суду через 9 місяців і 22 дні, у зв`язку з чим Західне регіональне управління вважає, що позивачем пропущено тримісячний строк для звернення до суду з позовом у цій справі, передбачений статтею 233 Кодексу законів про працю України.
Позивач в порушення вимог статті 161 КАС України не додав до матеріалів позову відповідної заяви про поновлення строку, оформленої належним чином.
На підставі зібраних та досліджених доказів, аналізуючи норми чинного законодавства, слід дійти до висновку, що позов ОСОБА_1 необхідно залишити без розгляду.
Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України, як суб`єкт владних повноважень, нарахувало та виплатило ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за 2019, та компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за період 2015 - 2019 при звільненні та після звільнення з військової служби відповідно до вимог законодавства та на виконання рішення суду.
Звертає увагу на те, що індексація грошового забезпечення військовослужбовців не входить до складу грошового забезпечення відповідно не враховується при розрахунку компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки.
Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позову.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Наказами начальника Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) від 25.01.2019 № 31-ОС підполковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини 5 статті 26 (за станом здоров`я) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та від 11.02.2019 № 65-ОС ОСОБА_1 із 15.02.2019 виключено із списків особового складу та усіх видів забезпечення Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України.
28.01.2020 Західне регіональне управління (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувало та виплатило ОСОБА_1 компенсацію за 45-ть невикористаних днів щорічної відпустки за 2019 у розмірі 24218,08 грн, що підтверджуються наказом начальника від 11.02.2019 № 65-ОС, випискою по картковому рахунку та розрахунково платіжною відомістю №36 від 27.01.2020.
03.04.2020 Західне регіональне управління (Військова частина НОМЕР_1 ) виплатило ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за період з 2015-2019 терміном 70 календарних днів у розмірі 37672, 56 грн, що підтверджується адвокатським запитом 12.10.2019 та випискою по рахунку.
15.07.2021 ОСОБА_1 виплачено заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з лютого 2017 по лютий 2018 у розмірі 12986,34 грн та з березня 2018 по лютий 2018 у розмірі 180, 24 грн
22.12.2021 на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2021 у справі № 380/12109/21, ОСОБА_1 нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період з лютого 2017 по лютий 2019 (15.02.2019) у розмірі 85907,81 грн.
Відповідно до статті 2 Закону України від 03 липня 1991 №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-XII) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.
Згідно з частиною першою статті 4 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Частинами першою-четвертою та шостою статті 5 Закону №1282-XII визначено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.
Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів.
Індексація виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших видів соціальної допомоги проводиться відповідно за рахунок фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також за рахунок коштів Державного бюджету України.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Пунктом 1-1 Порядку №1078 передбачено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Згідно з абзацом 2 пункту 4 Порядку №1078 оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.
Відповідно до пункту 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Наведені норми у сукупності свідчать про те, що на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (вказана норма застосовується із 01.12.2015).
Аналізуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів дійшла до висновку, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. При цьому, відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Разом з тим, виплата індексації не ставиться вищевказаними нормативно-правовими актами у залежність від надходження коштів до власника підприємства, установи, організації.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 у справі № 825/874/17.
При цьому, суд враховує, що статтею 18 Закону України від 05.10.2000 № 2017-ІІІ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Пунктом 6 Порядку № 1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. В  Законі  йдеться про фінансові ресурси бюджетів всіх рівнів.
З аналізу наведених вище норм законодавства вбачається, що нарахування та виплата індексації не пов`язана з окремим кодом бюджетної кваліфікації та наявності відповідної статті у кошторисі відповідача, а здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів і за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку грошової допомоги на оздоровлення та компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки.
Вказаний висновок відповідає позиції Верховного Суду у постанові від 30.04.2021 у справі №620/561/20.
З матеріалів справи вбачається, що на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2021 у справі № 380/12109/21, ОСОБА_1 22.12.2021 нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період з лютого 2017 по лютий 2019 (15.02.2019) у розмірі 85907,81 грн.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки, у даному випадку виплата позивачу індексації грошового забезпечення мала щомісячний характер та враховуючи її особливу правову природу, у відповідача відсутні правові підстави для її неврахування при компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2019 та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за період з 2015-2019.
Щодо покликання апелянта на пропуск позивачем строку звернення до суду, колегія суддів зазначає, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат (рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 № 8-рп/2013 по справі № 1-13/2013). 
Крім того, зміни до статті 233 Кодексу законів про працю України щодо строку звернення до суду були внесені після виключення позивача зі списків особового складу, відтак така норма не поширюється на останнього.
Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).
Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.
Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-                                                       

                                                           постановив:

Апеляційну скаргу Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року у справі № 380/14253/22 -  без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	Т. І. Шинкар