ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2023 року          м.Дніпро         Справа №  904/1513/22
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:  Верхогляд Т.А. (доповідач)                      
суддів: Паруснікова Ю.Б., Мороза В.Ф.
секретар судового засідання: Зелецький Р.Р.
за участю учасників справи:
від скаржника: Кузьменко В.С., посвідчення №1033     від 06.10.2017,     адвокат;
від відповідача-1: Яковенко О.О., посвідчення №5127/10     від 31.01.2014,     адвокат,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “Інгосстрах” на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 17.08.2023 року (повний текст складено 21.08.2023року, суддя Євстигнєва Н.М.) у справі № 904/1513/22
за позовом Приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “Інгосстрах”, м.Дніпро
до відповідача-1 Акціонерного товариства комерційного банку “Приватбанк”, м.Київ
відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю “Естейт Селлінг”, м.Дніпро
про визнання недійсними односторонніх правочинів та розтлумачення змісту пункту 8.3 договору доручення №1 на виконання страхових агентських послуг від 03 січня 2014 року (зі змінами та доповненнями) та пункту 8.3 договору доручення № 2 на виконання страхових агентських послуг від 03 січня 2014 року (зі змінами та доповненнями),-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.08.2023 року у даній справі  скаргу Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” на дії державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро)    задоволено частково. 
          В задоволенні скарги про визнання протиправними дій    державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Крайняка Максима Сергійовича у межах виконавчого провадження №69268918    в частині прийняття до виконання ухвали    господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2022 року у справі 904/1513/22 про забезпечення позову без належних доказів місцезнаходження майна АТ КБ “Приватбанк” за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 32    відмовлено.
          Визнано протиправними дії    державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Крайняка Максима Сергійовича у межах виконавчого провадження №69268918,    в частині формування та направлення вимоги    державного виконавця від 21.06.2022 року керівнику Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк”, не передбаченої положеннями    Закону України “Про виконавче провадження”    для виконання рішення, яке забороняє боржнику вчиняти певні дії.
          В задоволенні вимоги про зобов`язання державного виконавця    Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Крайняка Максима Сергійовича    скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №69268918 та вимогу державного виконавця від 21.06.2022 року у межах виконавчого провадження №69268918    - відмовлено.
          Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що:
- виконавчий документ (ухвала господарського суду від 17.06.2022 року) підвідомчий Соборному відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, тому державний виконавець мав право відкривати виконавче провадження;
- дії державного виконавця Крайняка М.С. щодо винесення оскаржуваної постанови від 21.06.2022 року про відкриття виконавчого провадження №69268918 та сама постанова вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право боржника не було порушено;
- положення ч.4 ст.63 Закону України “Про виконавче провадження” не передбачають такої форми прийняття рішень виконавцем, як направлення вимоги;
- відповідно до положень    Закону України “Про виконавче провадження”    державний виконавець мав    установити порядок виконання ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2022 року у справі №904/1513/22 у постанові про відкриття виконавчого провадження та у відповідності до положень ч.4 ст. 63 Закону   України “Про виконавче провадження”    довести до відома боржника резолютивну частину такого рішення шляхом оголошення його резолютивної частини, про що скласти відповідний акт і винести постанову про закінчення виконавчого провадження;
- з огляду на те, що 24.03.2023 року виконавче провадження №69268918 закінчено, протиправні вимоги є актами, які вичерпали свою дію у зв`язку з фактом повного виконання судового рішення, а відтак їх скасування не призведе до жодних юридичних наслідків для відповідача-1 та не забезпечить реального захисту його прав.
          Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство “Страхова компанія “Інгосстрах” звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду скасувати в частині задоволених вимог, відмовити в задоволенні скарги про визнання протиправними дій державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного управління юстиції (м.Дніпро) Крайняка Максима Сергійовича у межах виконавчого провадження №6928919 в частині формування та направлення вимоги державного виконавця від 21.06.2022 року керівнику Акціонерного товариства Комерційний банк “Приватбанк”, не передбаченої положеннями Закону України “Про виконавче провадження” для виконання рішення, яке забороняє боржнику вчиняти певні дії.
          В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на наступні обставини:
- державний виконавець не може самостійно повідомити усіх працівників та довірених осіб АТ КБ “Приватбанк” про зміст ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2022 року про забезпечення позову та направити усім працівникам АТ КБ “Приватбанк” постанову про відкриття виконавчого провадження, оскільки вказані особи не є сторонами або іншими учасниками виконавчого провадження;
- для реального фактичного виконання судового рішення потребується доведення до відома працівників та будь-яких осіб, що діють в інтересах та (або) від імені АТ КБ “Приватбанк” про існування судового рішення та змісту заборони, встановленої у такому судовому рішенні та прийняття необхідних управлінських рішень керівником АТ КБ “Приватбанк” - надання вказівок, доручень своїм працівникам щодо виконання судового рішення, наслідком чого стало б виконання АТ КБ “Приватбанк” судового рішення через своїх працівників, які комунікують зі споживачами (невчинення ними від імені АТ КБ “Приватбанк” заборонених дій);
- вимога державного виконавця саме про зобов`язання керівника АТ КБ “Приватбанк” здійснити зазначені дії є законною та обґрунтованою, адже така вимога сприяє виконанню судового рішення та спрямована на забезпечення виконання судового рішення;
-  складення державним виконавцем оскаржуваної вимоги є одним із заходів, вчинених державним виконавцем для виконання судового рішення; вжиття таких заходів є прямим обов`язком державного виконавця, закріпленим у ч.1 ст.18 Закону України “Про виконавче провадження”.
          У відзиві на апеляційну скаргу Акціонерне товариство Комерційний банк “Приватбанк” просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу господарського суду залишити без змін.
          В обґрунтування своєї правової позиції  Акціонерне товариство Комерційний банк “Приватбанк” зазначає, що:
- ухвалою  про забезпечення позову було передбачено утримання банку від вчинення певних дій, які мали немайновий характер, порядок виконання яких регламентовано розділом VІІІ Закону України “Про виконавче провадження”;
- надіславши вимогу на адресу керівника АТ КБ “Приватбанк” про зобов`язання вчинити певні дії, державний виконавець перевищив службові повноваження, оскільки порушив передбачений ст.63 Закону України “Про виконавче провадження” порядок виконання рішень немайнового характеру і вдався до дій, які містять ознаки перевищення службових повноважень;
- змінений на власний  розсуд державним виконавцем порядок і послідовність виконання рішення (ухвали) суду є незаконним і містить ознаки перевищення службових повноважень.
           27.11.2023 року у судове засідання з`явилися представники позивача та відповідача-1, які надали відповідні пояснення.
          Відповідач-2 наданим йому процесуальним правом не скористався та не забезпечив явку повноважного представника у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
          Враховуючи, що апеляційним судом не визнавалася явка учасників справи в судове засідання обов`язковою, неявка представника відповідача-2 не перешкоджає апеляційному перегляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу по суті за його відсутністю.
          Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції,  заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши докази, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в силу наступного:
          Як вбачається з матеріалів справи, у червні 2022 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просило:
- визнати недійсним односторонній правочин Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг", що оформлений листом Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг" від 09.06.2022 року, стосовно розірвання Договору передоручення від 01.09.2016року, укладеного між Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг" з моменту його підписання;
- визнати недійсним односторонній правочин Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", що оформлений листом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" від 31.05.2022 року №Е.38.0.0.0/4-220531/9392, щодо розірвання Договору доручення № 1 на виконання страхових агентських послуг від 03 січня 2014 року (зі змінами та доповненнями), Договору доручення № 2 на виконання страхових агентських послуг від 03 січня 2014 року (зі змінами та доповненнями), укладених між Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгосстрах" з моменту його підписання;
- розтлумачити зміст пункту 8.3 Договору доручення №1 на виконання страхових агентських послуг від 03 січня 2014 року (зі змінами та доповненнями) та пункт 8.3 Договору доручення №2 на виконання страхових агентських послуг від 03 січня 2014 року (зі змінами та доповненнями), укладених між Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгосстрах", що мають наступний текст: "8.3. В случае отмены поручений Страховщиком или отказа от поручений Страховим агентом настоящий Договор продолжает действовать до момента прекращения обязательств Страховщика по договорам страхования, заключенных Страховым агентом" (мовою оригіналу)".
Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову.
Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2022 року заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах"    про забезпечення позову задоволено повністю.
             Заборонено Акціонерному товариству Комерційний банк "Приватбанк", його працівникам, а також будь - яким іншим особам, які діють в інтересах або за дорученням Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення ділових (договірних) відносин з Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгосстрах" з продажу страхових продуктів Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах", які існують на підставі Договору доручення № 1 на виконання страхових агентських послуг від 03 січня 2014 року, Договору доручення № 2 на виконання страхових агентських послуг від 03 січня 2014 року, в тому числі, але не виключно: ухилятися, перешкоджати (ускладнювати будь-яким чином), відмовляти клієнтам Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" та іншим особам в укладанні нових договорів страхування, пролонгації, переукладення на нових умовах та внесення змін щодо існуючих договорів страхування договорів страхування від імені Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах"; надавати страхувальникам Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" менш сприятливі, ніж для інших клієнтів Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", умови виконання договорів страхування та/або перешкоджати здійсненню страхових платежів, у тому числі, але не виключно, шляхом блокування списання страхових платежів в овердрафт з рахунків страхувальників та обмеження страхувальників у користуванні банківською послугою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" "Регулярний платіж", а також надавати клієнтам Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" та іншим особам менш сприятливі умови для укладання договорів страхування із Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгосстрах", ніж надаються у випадках укладання договорів страхування з іншими страхувальниками; надавати пропозиції (у тому числі шляхом проведення телефонних переговорів, направлення будь-яких повідомлень) або іншим чином спонукати страхувальників Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" до припинення здійснення страхових платежів на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" та/або до припинення договірних відносин за договорами страхування із Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгосстрах" іншим чином, а також до укладання догорів страхування з іншими страховиками.
               Заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг" вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення ділових (договірних) відносин з продажу страхових продуктів Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах", які існують на підставі Договору доручення № 1 на виконання страхових агентських послуг від 03 січня 2014 року, Договору доручення № 2 на виконання страхових агентських послуг від 03 січня 2014 року, в тому числі, але не виключно: надавати пропозиції (у тому числі шляхом проведення телефонних переговорів, направлення будь-яких повідомлень) або іншим чином спонукати страхувальників Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" до припинення здійснення страхових платежів на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" та/або до припинення договірних відносин за договорами страхування із Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгосстрах" іншим чином, а також до укладання догорів страхування з іншими страховиками.
20.06.2022 року    Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах" звернулось до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про відкриття виконавчого провадження.
До заяви долучено ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2022 року по справі №904/1513/22 про забезпечення позову; Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.32; докази повноважень Голови правління ПАТ "СК    "Інгосстрах".
21.06.2022   року державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Крайняком Максимом Сергійовичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №69268918 з примусового виконання ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2022 №904/1513/22 про забезпечення позову.
Стягувачем зазначено: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах", адреса: 49100, Дніпропетровська область, м. Дніпро, Узвіз Кодацький, буд. 2.
Боржником зазначено: Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк", адреса: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 32.
Постанову про відкриття виконавчого провадження направлено на адреси стягувача та боржника супровідним листом за вих. №31240/14 від 21.06.2022року.
21.06.2022року    державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Крайняком Максимом Сергійовичем складено вимогу виконавця за вих. №31352/14 до керівника АТ КБ "Приватбанк".
Відповідно до вимоги на керівника АТ КБ "Приватбанк" покладено обов`язок:
- довести до відома підлеглих працівників та будь-яким особам, що діють в інтересах та (або) від імені АТ КБ "Приватбанк" заборону щодо вчинення будь-яких дій, визначених виконавчим документом - ухвалою №904/1513/22 від 17.06.2022 року, виданою господарським судом Дніпропетровської області;
- попередити підлеглих працівників та осіб, що діють в інтересах та (або) від імені АТ КБ "Приватбанк" про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду (вимог ухвали №904/1513/22 від 17.06.2022року, виданої господарським судом Дніпропетровської області), передбачену    ст. 382 Кримінального кодексу України.
          АТ КБ "Приватбанк" вважає, що вказана вимога державного виконавця суперечить приписам ч.4 ст.63 Закону України "Про виконавче провадження", що і сталою однією з підстав для звернення до господарського суду із скаргою на дії державного виконавця.
          Зміст апеляційної скарги свідчить про те, що предметом апеляційного оскарження є ухвала господарського суду від 17.08.2023 року в частині визнання протиправними дій державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Крайняка Максима Сергійовича у межах виконавчого провадження №69268918,    в частині формування та направлення вимоги    державного виконавця від 21.06.2022 року керівнику Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", не передбаченої положеннями    Закону України "Про виконавче провадження"    для виконання рішення, яке забороняє боржнику вчиняти певні дії.
Відповідно до приписів ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 19 Конституції України    передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
          Однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (п.9 ч.2 ст.129 Конституції України).
          Статтею 1291    Конституції України     визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
          Конституційний Суд України у рішенні від 15.05.2019  року № 2-рп(ІІ)/2019) наголосив, що визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист: невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.
          У відповідності до ч. 1    ст.18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
          Відповідно до ч.1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
          Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом,- ухвала суду, є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом (ч.ч. 1, 3 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України).
          Відповідно до ч.ч. 1,2,4 ст. 144 Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.
          Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені    Законом України "Про виконавче провадження".
          Відповідно до     ст.1 Закону України "Про виконавче провадження"     виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені       Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього    Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього     Закону     підлягають примусовому виконанню.
          Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5)справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження").
          Згідно ст.1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", яка кореспондується з нормами       ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених     Законом України "Про виконавче провадження"     випадках - на приватних виконавців.
          Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (ст.3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів").
          Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1    ст.18 Закону України "Про виконавче провадження").
    Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч.1 ст.13 Закону України "Про виконавче провадження").
          Колегія суддів враховує, що розглядаючи скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця щодо їх (рішень, дій, бездіяльності) правомірності/неправомірності, суд має надати оцінку законності дій останнього, тобто встановити, чи було ним дотримано приписи законодавства, які регламентують його діяльність у спірних правовідносинах, та саме в залежності від вказаних обставин, дійти висновку про задоволення або відмову у задоволенні скарги.
          Стаття 63 Закону України "Про виконавче провадження" регламентує порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.
          Так, наведеною правовою нормою встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
          У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
          Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
          У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
          У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
          Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт.    Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
          Згідно з пунктом 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/2, під час здійснення виконавчого провадження    виконавець приймає рішення шляхом винесення    постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів    у випадках, передбачених Законом    та іншими нормативно-правовими актами.
          Відповідно до п.8 розділу І Інструкції текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин.
          У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт.
          У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції.
          У кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються).
          Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта.
          До акта можуть вноситись також інші відомості, визначені    Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.
          Пунктом 9 розділу І Інструкції передбачено, що вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених    Законом, та є обов`язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення. Вимога підписується виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв`язку або вручається виконавцем особі, яка зобов`язана вчинити дії. 
          Згідно ч.4 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
          Аналіз наведених положень п.п. 8, 9 розділу І Інструкції дає підстави для висновку, що вимога - це запит щодо надання інформації, який вимагає вчинення боржником певних дій, у той час як перевірка виконання рішення - це комплекс дій, які направлені на встановлення факту виконання чи невиконання рішення, що перебуває на виконанні.
          Саме відповідно до положень п. 8 розділу І Інструкції підтвердження певних встановлених фактів або подій здійснюється за допомогою акта, який складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій.
          Таким чином, незважаючи на те, що норми ст.63 Закону України "Про виконавче провадження"  хоча і не містять чіткого припису, що перевіркою виконання рішення є факт складання акту, системний аналіз вказаних вище норм дає підстави вважати, що фіксація факту перевірки виконання рішення має здійснюватися за допомогою складання відповідного акта.
          Натомість, аналіз положень ст.ст.18, 63 Закону України "Про виконавче провадження", п.п. 6, 9 розділу І Інструкції дає підстави для висновку, що вимога виконавця є фактично окремою формою вчинення ним своїх процесуальних повноважень у виконавчому провадженні і фактичним наслідком якої має бути вчинення певних дій боржником.
          Суд виходить з того, що виконавець у виконавчому провадженні законодавчо наділений дискреційними повноваженнями щодо вирішення способу та порядку судового рішення. Поняття "спосіб" і "порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.
          Водночас, в силу положень ч.1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження"  такі дії державного виконавця не повинні суперечити та порушувати положень чинного законодавства. Тобто, виконавець у виконавчому провадженні має здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
          Таким чином, наведене вище дає підстави дійти висновку, що виконавчі документи, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії, та виконавчі документи, за якими боржник зобов`язаний утриматись від вчинення певних дій, підлягають виконанню у порядку, що істотно відрізняються один від одного, зокрема, за наслідками для сторін виконавчого провадження.
          Як вже було зазначено, саме у ч. 4 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження"  чітко визначено порядок виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій. Вказані положення статті не передбачають такої форми прийняття рішень виконавцем, як направлення вимоги.
          Отже, відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець мав встановити порядок виконання ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2022року у справі №904/1513/22 у постанові про відкриття виконавчого провадження та у відповідності до положень ч.4 ст. 63 цього Закону довести до відома боржника резолютивну частину такого рішення шляхом оголошення його резолютивної частини, про що скласти відповідний акт і винести постанову про закінчення виконавчого провадження.
          Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.04.2023 року у справі №904/1283/22.
          Поряд з тим, як встановлено судом першої інстанції, у спірних правовідносинах державним виконавцем у виконавчому провадженні №69268918 вчинено виконавчі дії шляхом направлення вимоги боржнику.
          Виходячи з положень ст.ст.18, 63 Закону України "Про виконавче провадження", п.п.6, 9 розділу І Інструкції та обставини справи, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у примусовому виконанні рішення суду немайнового характеру, зокрема, рішення про зобов`язання боржника утриматись від вчинення певних дій, положення ч.4 ст.63 Закону України "Про виконавче провадження" не наділяють виконавця повноваженнями контролю за виконанням рішення суду у формі направлення вимог. 
          Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення скарги в частині визнання    протиправними дій державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Крайняка Максима Сергійовича у межах виконавчого провадження №69268918, в частині формування та направлення вимоги державного виконавця від 21.06.2022року керівнику Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", не передбаченої положеннями    Закону України "Про виконавче провадження"    для виконання рішення, яке забороняє боржнику вчиняти певні дії та зобов`язання державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Крайняка Максима Сергійовича скасувати вимогу державного виконавця від 21.06.2022 року у межах виконавчого провадження №69268918.
          Доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відхиляються судом апеляційної інстанції як безпідставні.
          В решті ухвала господарського суду від 17.08.2023 року не оскаржується, а тому відповідно до приписів ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України судом апеляційної інстанції не переглядається.
          З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги слід визнати необґрунтованими та такими, що не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції. Ухвала господарського суду в оскаржуваній частині відповідає чинному законодавству, тому передбачені ст.277 Господарського процесуального кодексу України підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали господарського суду від 17.08.2023 року у даній справі відсутні.
          Відповідно до     ст.129 Господарського процесуального кодексу України       витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на скаржника.
          Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
          Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 17.08.2023 року у справі №904/1513/22 залишити без змін.
          Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право на касаційне оскарження постанови та строк оскарження встановлені ст.ст.287,288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 06.12.2023 року.

Головуючий суддя:                                                            Т.А.Верхогляд

Суддя:                                                                                    Ю.Б.Парусніков

       Суддя:                                                                                    В.Ф. Мороз