УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/10880/21 Головуючий у 1-й інст. Драч Ю.І. 
Категорія 37 Доповідач Коломієць О. С.  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Коломієць О.С.
суддів                 Павицької Т.М., Талько О.Б. 
з участю секретаря
судового засідання         Кузьменко А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №296/10880/21 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Європейське туристичне страхування» про захист прав споживача фінансової послуги шляхом примусового стягнення страхового відшкодування зі страховика 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 13 липня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Драча Ю.І.
встановив:
У грудні 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути із відповідача страхове відшкодування в сумі 818 538,00 грн.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 24.12.2019 року він уклав з відповідачем договір комплексного страхування подорожуючих за межами України на території США (далі – договір) на термін з 26.01.2020 року по 30.06.2020 року, з умовами страхування: медичні витрати на страхову суму 30 000,00 дол. США та нещасний випадок – 3 000,00 дол. США. Під час перебування на території США 30.03.2020 року йому раптово стало погано та він негайно звернувся до страховика, який направив позивача в амбулаторію первинної медичної допомоги в м. Нешуа, штат Нью Гемпшір, звідки ОСОБА_1 перенаправили в Південний Нью Гемпшірський медичний центр для обстеження та встановлення діагнозу. В медичному центрі було зроблено необхідні аналізи, після чого повідомлено, що у зв`язку зі складністю симптомів та відсутністю необхідного обладнання і спеціалістів для такого випадку позивача перенаправляють до Массачусетського генерального госпіталю в м. Бостон для остаточного встановлення діагнозу і подальшого лікування. У госпіталі зробили аналізи, після яких зробили МРТ голови і помістили в палату інтенсивної терапії для реанімації. Реанімація продовжувалась всю ніч та в наступний день до 18:00 год. 31.03.2020 року та 01.04.2020 року зроблено операцію. Однак, страховик відмовляється в добровільному порядку відшкодувати страхову суму в 30 000,00 дол. США під різними надуманими приводами, умисно перекручуючи викладені та документально підтверджені обставини. А медичні заклади передали права грошових вимог до позивача колекторській компанії, яка вимагає підтвердження вчинення ним дій з примусового стягнення страхового відшкодування зі страховика. Враховуючи викладене, виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом.
Рішенням Корольовського районного  суду м. Житомира від  13 липня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість та неврахування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. 
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що всі заявлені до стягнення витрати обумовлені не його лікуванням від раку мозку, що намагається довести відповідач, а наданням невідкладної первинної медичної допомоги, щоб прямо передбачено договором страхування. Для чого і потребувалось проведення транспортування, досліджень, МРТ, КТ, аналізів, ін`єкцій, оперативного втручання та перебування в реанімації медичного закладу. За доводами відповідача, позивач лежачи в комі, повинен був узгоджувати з ними витрати на врятування свого життя. Ані позивач, ані його син, ані самі лікарі не знали причину його тяжкого стану, вартість надання невідкладної медичної допомоги та обсяг, тому на той момент не він повинен був погоджувати витрати, розмір яких не знав. Відповідач в якості доказів намагається використати службову переписку, начебто, між своїми працівниками, та документи невідомого походження без жодних прізвищ, посад, підписів та печаток, які не є доказами в розумінні ЦПК, і за дійсність яких не відповідає жодна конкретна посадова особа.
Окрім того зазначає, що справу розглянуто без проведення підготовчого засідання та без повідомлення про дату та час розгляду.
Представник відповідача подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
На спростування доводів апеляційної скарги зазначає, що із апеляційної скарги (яка по змісту майже повністю відповідає позовній заяві) так і не зрозуміло, які саме права позивача були порушені судом, а доводи суду, які стали підставою відмови у позові, повністю перекручені, при цьому додаткових доказів чи обставин, які підлягають додатковому дослідженню не подано та не вказано.
Звертає увагу суду, що позивачем так і не було подано медичного документа підтверджуючого звернення до медичного закладу, встановлення діагнозу, переліку наданих послуг тощо. Натомість подані якісь рахунки та якість листи від невідомих установ, які до того ж належним чином не оформлені, а саме надані без перекладу, або надані з перекладом, але нотаріально не засвідчені, що є порушенням законодавства і не є належним доказом.
Вказує, що страховик прийняв рішення про часткове відшкодування витрат, а саме витрат за надану невідкладну медичну допомогу та проведення дослідження та інших засобів діагностики у відділенні невідкладної медичної допомоги госпіталя Південного Нью-Гемпшира у відповідності до п.2.4.1, 2.4.2 договору страхування на суму 5120,95 доларів США. Оскільки рахунки з цього медичного закладу так і не були оплачені позивачем, 07.12.2021 року їх було сплачено страховиком через асистуючу компанію безпосередньо на рахунок медичного закладу, що підтверджується електронними платіжними дорученнями. Щодо оплати решти витрат, то вони не підлягають відшкодуванню на підставі 2.7.2, 2.7.13, оскільки страховик не оплачує і не відшкодовує вартість лікування та послуг, пов`язаних із хворобами ендокринної системи та новоутвореннями, а також хвороб, які мали місце до початку подорожі (виникнення новоутворення є тривалим, а не раптовим процесом). Про вказане рішення позивача було повідомлено листом за вих. №250 від 23.11.2021 року, тому твердження позивача про те, що відмова мала місце за несвоєчасне повідомлення не відповідає дійсності, оскільки страховиком було прийняте альтернативне рішення і були оплачені послуги на надання саме невідкладної допомоги та до того моменту, коли був встановлений діагноз, який є виключенням зі страхування і витрати на його чи то планове, чи то невідкладне лікування не покриваються взагалі. 
Представник відповідача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила її вимоги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Позивач в судове засідання не з`явився повторно, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Так судом двічі на адресу апелента направлялись судові повістки, які поверталися до суду без вручення, із зазначенням на довідках Укрпошти про причини невручення поштового відправлення – «адресат відсутній за вказаною адресою», що з урахуванням положень п.3,4, ст.128, ст.130 ЦПК України вважається врученням судової повістки позивачу. 
За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача, який не з`явився в судове засідання.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із таких підстав.
Судом під час розгляду справи встановлено, що 24.12.2019 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПАТ «Європейське туристичне страхування» укладено договір комплексного страхування подорожуючих за межами України на території США з 26.01.2020 року по 30.06.2020 року, із умовами страхування: медичні витрати на страхову суму 30 000,00 доларів США та нещасний випадок – 3 000,00 доларів США. (а.с.7, 116-122, т.1).
Згідно п.2.2. договору страхування страховими подіями (страховими ризиками) визнаються події, що сталися із застрахованою особою в період і на території чинності договору страхування, а саме звернення до медичного закладу та надання медичної допомоги застрахованій особі під час дії договору страхування у зв`язку з гострим захворюванням або травмою, отруєнням, наслідком нещасного випадку, з метою отримання медичної допомоги та медичних послуг у межах та в обсязі програм страхування за цим договором.
Пунктом 2.3. передбачено, що страховим випадком є документально підтверджені витрати на оплату вартості наданих Застрахованій особі медичних та інших, передбачених Договором страхування, послуг, внаслідок настання страхового ризику.
Відповідно до п.2.4. програма А - включає в себе такий перелік послуг:
організація та оплата вартості послуг швидкої (невідкладної) допомоги на місці виклику, проведення первинних діагностичних заходів, надання медичної допомоги з використанням медикаментів у необхідному для стану застрахованої особи обсязі (п.2.4.1);
організація та оплата вартості послуг з медичного обслуговування та лікування в амбулаторно-поліклінічних умовах; обстеження в обсязі, необхідному для встановлення діагнозу; консультації лікарів (п.2.4.2);
організація та оплата вартості послуг пов`язаних із стаціонарним лікуванням, тобто: консультації лікарів, діагностика, лікування, невідкладне оперативне
втручання, медикаментозне забезпечення, перебування в палатах стандартного типу, харчування за нормами, прийнятими у даному медичному закладі. Страховик сплачує вартість лікування за кордоном у межах своєї відповідальності (страхової суми), встановленої договором, лише до того часу, коли стан здоров`я застрахованої особи, за рішенням лікаря, дозволить евакуювати її до країни постійного проживання (п.2.4.3);
оплата вартості медикаментів, призначених для невідкладного лікування, або компенсація витрат у разі самостійного придбання в аптеці призначених лікарем медикаментів (п.2.4.4).
п.2.8. договору страхування передбачений порядок дій страхувальника (застрахованої особи) при настанні страхової події, що потребує медичної допомоги, а саме: при настанні страхової події, що потребує медичної та іншої допомоги, передбаченої умовами цього договору, необхідно негайно зв`язатися з асистуючою компанією страховика. Якщо ви не маєте можливості зв`язатися з асистуючою компанією або ситуація вимагає прийняття негайного рішення, пов`язаного з необхідністю отримання термінової медичної або іншої допомоги, вам необхідно самостійно звернутися в найближчу медичну установу або до лікаря по допомогу. При цьому: у разі стаціонарного лікування необхідно повідомити асистуючу компанію страховика та узгодити витрати протягом 48 годин з моменту госпіталізації, по моменту оплати послуги
Якщо вартість лікування (амбулаторного чи стаціонарного) перевищує 1000,00 євро - письмово узгодити витрати з асистуючою компанією або страховиком до початку лікування. Під письмовим узгодженням слід розуміти надсилання повідомлення про лікування та кошторису на лікування засобами інтернет, факсом або іншими засобами електронної передачі інформації та отримання від асистуючої компанії або страховика письмової згоди (гарантії) тим самим шляхом.
В інших випадках страхувальник (застрахована особа) зобов`язаний повідомити страховика про настання страхової події не пізніше 30 календарних днів від дати її настання (п. 2.8.4).
Підставою для відмови страховика у здійсненні страхової виплати є: подання страхувальником, застрахованою особою або особою, на користь якої має бути здійснена страхова виплата, завідомо неправдивих відомостей про предмет страхування, місце знаходження страхувальника (застрахованої особи) на дату укладання договору страхування, або про факт настання страхового випадку та суму витрат. Доказом надання відомостей про місце знаходження страхувальника (застрахованої особи) на дату укладання договору є відповідні відмітки про перетин кордону в закордонному паспорті (п.10.15.4).
Також, згідно п.2.9.2 договору у випадку самостійної оплати страхувальником (застрахованою особою) медичних чи додаткових послуг, страховик здійснює страхову виплату страхувальнику (застрахованій особі) на підставі заяви на отримання страхової виплати, яка подається протягом 30 календарних днів від події, що сталася раніше: закінчення подорожі під час якої стався страховий випадок, або закінчення дії договору страхування (в залежності від того, яка подія настала раніше), та документів, зазначених у пунктах.
Згідно повідомлення від Асистуючої компанії до останньої, засобами телефонного зв`язку звернувся син позивача та повідомив, що 30.03.2020 року позивачу стало зле, а саме виникла блювота та біль в животі. За результатами звернення, Асистуючою компанією страховика була організована медична допомога, однак син позивача відмовився від відвідування вказаної установи і повідомив, що вони можуть поїхати до відділення невідкладної медичної допомоги госпіталя Південного Нью-Гемпшира або іншої медичної установи, яка знаходиться неподалік, при цьому співробітники Асистансу повідомили, що в такому випадку медичні витрати необхідно здійснити самостійно, а потім звернутися за страховим відшкодуванням. Приблизно через 30 хвилин, з Асистансом зв`язався син позивача та повідомив, що в найближчій установі невідкладної медичної допомоги відмовляються лікувати його батька і порадили звернутися до відділення невідкладної медичної допомоги госпіталя Південного Нью-Гемпшира. Більше ні з Асистуючою компанію, ні зі Страховиком ніхто зв`язок не підтримував. Асистуюча компанія намагалися зв`язатися з сином позивача самостійно протягом наступного тижня. Направляли кілька повідомлень електронною поштою, однак відповіді не отримали. І лише 20.04.2020 року отримали повідомлення від сина позивача з проханням оплатити медичні витрати. Проаналізувавши наявні у Асистанса документи, останні встановили, що лікарями відділення невідкладної медичної допомоги госпіталя Південного Нью-Гемпшира позивачу було надано невідкладну медичну допомогу, а також проведено лабораторні дослідження, ЕКГ, КТ головного мозку за результатами якого виявлено значне розширення мозку, що вказує на гіпофізарне погодження, гіпонатріємія та направлено на лікування у госпіталь ОСОБА_2 (а.с.124-130, т.1).
Згідно повідомлення з відділення невідкладної медичної допомоги госпіталя Південного Нью-Гемпшира до Асистансу встановлено, що після огляду лікарями було встановлено захворювання, які відповідають наступним кодам Міжнародного класифікатора хвороб: «Е.23.6 Інші хвороби гіпофіза», «Е.87.1 Гіпоосмолярність та гіпонатріємія», які свою чергу відносяться до класу «Ендокринні хвороби». Вартість лікування у вказаній медичній установі становила 5 120,95 доларів США.
27.09.2021 року від ОСОБА_1 до відповідача надійшла заява про виплату страхового відшкодування (а.с.113-115, т.1).
23.11.2023 року позивачу страховою компанією надано відповідь в якій зазначено, що ПрАТ «Європейське туристичне страхування» прийняло рішення про часткову оплату заявлених медичних витрат на суму 5120,95 доларів США, а саме за надані послуги в медичному закладі «Southern NH Medical Centre»: надання невідкладної медичної допомоги та обстеження в обсязі необхідному для встановлення діагнозу, оскільки саме в цьому медичному закладі було діагностовано захворювання, яке є виключенням зі страхування та роз`яснено порядок оскарження прийнятого рішення (а.с.70, т.1).
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем здійснено оплату наданих послуг, які передбачені договором страхування безпосередньо медичній установі, решта витрат не підлягає покритті страховою компанією, оскільки не відноситься до випадків передбачених договором, ненадання позивачем доказів, що рішення відповідача про виплату коштів було оскаржено, а тому суд приходить до висновку про те, що позивач не довів своїх позовних вимог, чим не виконав обов`язку щодо доказування відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України та ч.1 ст.81 ЦПК України.
Такий висновок суду першої інстанції є вірним, виходячи із наступного.
Встановлено, що правовідносини між позивачем та відповідачем регулюються нормами ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про страхування».
Згідно з ч.1 ст.16 Закону України «Про страхування», ст.979 ЦК України договір страхування – це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (надати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Отже, за своєю правовою природою договір страхування є договором про надання послуг.
Згідно з ч.3 ст.16 Закону України «Про страхування» договори страхування укладаються відповідно до правил страхування.
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Статтею 982 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Відповідно ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
За змістом ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.
Частинами 1 та 2 ст. 991 ЦК України визначено, що страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Відповідно до ч. 3 ст.991 ЦК України рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.
Як зазначено у ст. 26 Закону України «Про страхування» підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: 1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; 2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; 4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; 5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) інші випадки, передбачені законом. Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.
Відповідно до пунктів 2.7.2 та 2.7.13 договору страховик не оплачує і не відшкодовує вартість лікування та послуг, пов`язаних із новоутвореннями, хворобами ендокринної системи, цукрового діабету, а також хворобами, які мали місце до початку періоду страхування та/або на території постійного місця проживання, що призвели до медичних чи додаткових витрат під час подорожі, а також захворювання, що виникли після повернення застрахованої особи із подорожі. 
З урахуванням вищевикладеного, витрати щодо проведення діагностики, лікування захворювання за діагнозом: пухлина гіпофізу та гіпотермія, що відносить до захворювань ендокринної системи організму, проведення оперативного втручання та реанімаційних дій умовами укладеного між сторонами договору не передбачено, тому страхова компанія правомірно відмовила у відшкодуванні даних витрат на цій підставі. 
Медичні витрати за надані послуги в госпіталі Південного Нью-Гемпшира щодо надання невідкладної медичної допомоги та обстеження в обсязі необхідному для встановлення діагнозу були відшкодовані відповідачем (а.с.78-90 т.2).
Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, з урахуванням встановлених обставин справи та норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення страхового відшкодування.
Так, відповідно до ст.189, 197 ЦПК завданнями підготовчого провадження є: ???остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; ???з`ясування заперечень проти позовних вимог; ???визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; ???вирішення відводів; ???визначення порядку розгляду справи; ???вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.
Доводи апеляційної скарги про неповідомлення позивача про проведення підготовчого засідання спростовуються матеріалами справи.
Із матеріалів справи вбачається, що всі судові повістки направлялися позивачу за адресою, яка була вказаним ним у позовній заяві, однак всі невручені поштові відправлення поверталися до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Судом першої інстанції здійснені всі передбачені діючим ЦПК України заходи необхідні для вручення судових повісток про виклик до суду ОСОБА_1 , тому він вважається таким, щоб повідомлений належним чином про дату, місце та час проведення судових засідань у даній справі.
Окрім того, представником позивача неодноразово до суду подавалися заяви про розгляд справи за відсутності сторони позивача.
Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами справи і по суті зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення цих обставин, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 13 липня 2023 року – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 25 грудня 2023 року.

Головуючий                                               Судді