КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД

єдиний унікальний номер справи: №760/5435/14-ц
номер провадження №22-ц/824/469/2023
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М                            У К Р А Ї Н И
 
            15 листопада 2023 року                                                                                     м. Київ
 
            Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                судді - доповідача                       Білич І.М.
                               суддів                                           Мостова Г.І., Слюсар Т.А.
                                при секретарі                               Рагушіна І.В.
                                за участю:  представника позивача - ОСОБА_1 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Панкова Дмитра Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , на заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 20 грудня 2016 року, ухвалене під головуванням судді Солом`янського районного суду міста Києва Шереметьєвої Л.А., 
у цивільній справі №760/5435/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
 
в с т а н о в и л а:
 
У березні 2014 року ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за результатами розгляду якого, з урахуванням подальших уточнень, просило:
- стягнути з ОСОБА_2 18 047,41 доларів США заборгованості за кредитним договором від 14 вересня 2007 року № 003-2902/840-0151; 49 921,15 доларів США - за кредитним договором від 14 вересня 2007 року № 003-2902/840-0156; 41 231,44 доларів США - за додатковою угодою від 06 грудня 2007 року № 2 до кредитного договору від 14 вересня 2007 року № 003-2902/840-0156;
- стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 18 047,41 доларів США заборгованості за кредитним договором від 14 вересня 2007 року № 003-2902/840-0151; 49 921,15 доларів США - за кредитним договором від 14 вересня 2007 року № 003-2902/840-0156; 41 231,44 доларів США - за додатковою угодою від 06 грудня 2007 року № 2 до кредитного договору від 14 вересня 2007 року № 003-2902/840-0156;
- стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 49 921,15 доларів США за кредитним договором від 14 вересня 2007 року № 003-2902/840-0156; 41 231,44 доларів США - за додатковою угодою від 06 грудня 2007 року № 2 до кредитного договору від 14 вересня 2007 року № 003-2902/840-0156.
В обґрунтування позовних вимог зазначаючи,  що 14 вересня 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 003-2902/840-0151, за умовами якого останній отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 32 493 доларів США зі сплатою 11,95 % річних та терміном повернення до 10 вересня 2037 року. 10 березня 2009 року, 06 квітня 2009 року, 10 грудня 2011 року, 13 грудня 2011 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладені додаткові угоди б/н до кредитного договору № 003-2902/840-0151, якими встановлено розмір процентів за користування кредитом: з 10 березня 2009 року до 09 березня 2010 року - 7,8 % річних; з 10 березня 2010 року до 09 грудня 2011 року - 14,7 % річних; з 10 грудня 2011 року до 09 грудня 2012 року - 7,78 % річних; з 10 грудня 2012 року до 09 грудня 2017 року - 15,43 % річних; починаючи з 10 грудня 2017 року - 13,45 % річних. 14 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 003-2902/840-0156, за умовами якого позичальнику наданий кредит на споживчі цілі у розмірі 107 506 доларів США зі сплатою 13,45 % річних та терміном повернення до 10 вересня 2027 року. 06 грудня 2007 року до кредитного договору укладена додаткова угода № 2, за умовами якої банк надав відповідачу кредит у формі кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту кредитної лінії, що становить 172 506 доларів США. Крім того, сторони визначили, що надання кредиту відбувається шляхом видачі траншів: 107 506 доларів США зі сплатою 13,45 % річних та 65 000 доларів США зі сплатою 13,45 %. Строк кредитування за першим траншем - до 10 вересня 2027 року, за другим - до 01 грудня 2027 року. Додатковими угодами від 10 березня 2009 року, 06 квітня 2009 року, 13 грудня 2011 року, укладеними до кредитного договору, визначено розмір плати за користування кредитом за першим траншем, а саме: з 10 березня 2009 року до 09 березня 2010 року - 7,48 % річних; з 10 березня 2010 року до 12 грудня 2011 року - 16,78 % річних; з 13 грудня 2011 року до 09 грудня 2012 року - 7,44 % річних; з 10 грудня 2012 року до 09 грудня 2017 року - 18,00 % річних; починаючи з 10 грудня 2017 року - 14,95 % річних. За другим траншем: з 10 березня 2009 року до 09 березня 2010 року -  6,23 % річних; з 10 березня 2010 року до 12 грудня 2011 року - 16,69 % річних; з 13 грудня 2011 року до 09 грудня 2012 року - 8,02 % річних; з 10 грудня 2012 року до 09 грудня 2017 року - 17,99 % річних; починаючи з 10 грудня 2017 року - 14,95 % річних.
З метою забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором № 003-2902/840-0151 між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 003-2902/840-0151-Р з наступними змінами від 06 квітня 2009 року та 13 грудня 2011 року, а для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 003-2902/840-0156 між банком та ОСОБА_3 14 вересня 2007 року укладено договір поруки № 003-2902/840-0156-Р з наступними змінами від 06 грудня 2007 року, 06 квітня 2009 року та 13 грудня 2011 року. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальником за кредитним договором № 003-2902/840-0156 між банком та ОСОБА_4 06 грудня 2007 року укладено договір поруки № 003-2902/840-0156-Р/1 з наступними змінами від 06 квітня 2009 року та 13 грудня 2011 року. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитних договорів, утворилась заборгованість, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
 
Заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 20 грудня 2016 року позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 14 вересня 2007 року № 003-2902/840-0151 у розмірі 18 047, 541 доларів США; за кредитним договором від 14 вересня 2007 року № 003-2902/840-0156 в сумі 49 921,15 доларів США; за додатковою угодою № 2 від 06 грудня 2007 року до кредитного договору від 14 вересня 2007 року № 003-2902/840-0156 в сумі 41 231,44 доларів США.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 14 вересня 2007 року № 003-2902/840-0156 в сумі 49 921,15 доларів США; за додатковою угодою № 003-2902/840-0156 від 14 вересня 2007 року в розмірі 41 231,44 доларів США.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» судовий збір у розмірі 3 654,00 грн. у рівних частинах по 1 218 грн. з кожного.
 
Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_2 - адвокат  Панков Д.В. подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив заочне рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, за яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що у судові засідання призначені на 02 червня 2014 року та 30 липня 2014 року не з`явився,  заяви про розгляд справи у його відсутність не подав, а відтак, суд першої інстанції мав би залишити його позовну заяву без розгляду у відповідності до приписів ч. 3 ст. 169 ЦПК України. Крім того, в порушення вимог ч. 1 ст. 225 ЦК України (в редакції, діючій на момент розгляду справи), суд першої інстанції не постановив ухвали про заочний розгляд справи. Також, судом не було здійснено розгляд виділеного в окреме провадження зустрічного позову, чим позбавлено відповідача права на судовий захист. Вказує,  що ним не були отримані вимоги про дострокове повернення кредиту, тому не настав шістдесят перший день з моменту отримання вимог згідно з умовами кредитного договору, а відповідно не настав і строк для дострокового повернення кредиту. Стягнення за рішенням суду з поручителів сум грошових зобов`язань за якими сплив 6 місячний строк пред`явлення вимоги до поручителів, є неправильним застосуванням приписів ч. 4 ст. 559 ЦК України. У мотивувальній та резолютивній частині оскаржуваного рішення містяться розбіжності щодо сум заборгованості, що свідчить про необґрунтованість оскаржуваного рішення. 
Відзив на апеляційну скаргу подано не було.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 23 червня 2020 року заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 20 грудня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 14 вересня 2007 року № 003-2902/840-0151 (в редакції додаткової угоди від 13 грудня 2011 року), яка утворилась станом на 24 січня 2014 року, у розмірі 38 665, 65 доларів США.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 14 вересня 2007 року № 003-2902/840/0156 (в редакції додаткової угоди від 13 грудня 2011 року), яка утворилась станом на 24 січня 2014 року, у розмірі 200 063,34 доларів США.
Солідарно за ОСОБА_2 стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 14 вересня 2007 року № 003-2902/840/0156 (в редакції додаткової угоди від 13 грудня 2011 року), яка утворилась станом на 24 січня 2014 року, у розмірі 200 063,34 долари США.
Солідарно за ОСОБА_2 стягнуто з ОСОБА_4 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 14 вересня 2007 року № 003-2902/840/0156 (в редакції додаткової угоди від 13 грудня 2011 року), яка утворилась станом на 24 січня 2014 року, у розмірі 200 063 доларів 34 центи США.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Верховного Суду від 13 травня 2021 року постанову Київського апеляційного суду від 23 червня 2020 року в частині позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, справу у цій частині передано на новий апеляційний розгляд. В іншій частині постанову Київського апеляційного суду від 23 червня 2020 року залишено без змін.
Із урахуванням наведеного, рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 20 грудня 2016 року переглядається судом апеляційної інстанції лише в частині позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
У судовому засіданні представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.
Відповідач ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується звітом про направлення судової повстки-повідомлення на її електрону адресу.
Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Терещенко Л.В. до суду апеляційної інстанції не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується звітом про доставку судової повстки-повідомлення на її електрону адресу.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, шляхом направлення судових повісток-повідомлень на їх поштові адреси.
Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність відповідача  в силу вимог передбачених положеннями ст. 372 ЦПК України.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
 
Судом при розгляді справи встановлено, що 14 вересня 2007 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 003-2902/840-0151, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 32 493 доларів США на споживчі цілі зі сплатою 11,95 % річних та терміном повернення до 10 вересня 2037 року. Додатком № 2 до даного договору встановлено графік платежів.
10 березня 2009 року, 06 квітня 2009 року, 10 грудня 2011 року та 13 грудня 2011 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладені додаткові угоди б/н до кредитного договору, якими узгоджено розмір процентів за користуванням кредитом за періодами, а саме: з 10 березня 2009 року до 09 березня 2010 року - 7,8 % річних; з 10 березня 2010 року до 09 грудня 2011 року - 14,7 % річних; з 10 грудня 2011 року до 09 грудня 2012 року - 7,78 % річних; з 10 грудня 2012 року до 09 грудня 2017 року - 15,43 % річних; починаючи з 10 грудня 2017 року - 13,45 % річних.
Кредитний договір забезпечений договором поруки, укладеним 14 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_3 , пунктом 1.4 якого визначено, що відповідальність поручителя і боржника є солідарною.
06 квітня 2009 року до зазначеного договору сторонами укладена додаткова угода, за умовами якої поручитель погодився зі змінами процентних ставок за користування кредитом.
13 грудня 2011 року між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки № б/н, за умовами якого остання поручилася перед банком за виконання зобов`язань позичальником за кредитним договором від 14 вересня 2007 року та додаткової угоди від 13 грудня 2011 року до нього.
Відповідальність поручителя і боржника згідно з пунктом 1.4 є солідарною.
14 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_2 укладено другий кредитний договір № 003-2902/840-0156, за умовами якого позичальник отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 107 506 доларів США зі сплатою 13,45 % річних та терміном його повернення до 10 вересня 2027 року, а також додаткову угоду до нього від 06 грудня 2007 року № 2, згідно з якою банк надав позичальнику кредит у формі кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту кредитної лінії, що становить 172 506 доларів США.
Сторони погодили порядок надання кредиту шляхом видачі траншів: 107 506 доларів США - зі сплатою 13,45 % річних та 65 000 доларів США - зі сплатою 13,45 %. Строк кредитування за першим траншем - до 10 вересня 2027 року, за другим - до 01 грудня 2027 року.
Додатком № 3 визначено графік платежів.
Додатковими угодами від 10 березня 2009 року, 06 квітня 2009 року, 13 грудня 2011 року, укладеними між банком та ОСОБА_2 , визначено розмір плати за користування кредитом за першим траншем: з 10 березня 2009 року до 09 березня 2010 року - 7,48 % річних; з 10 березня 2010 року до 12 грудня 2011 року - 16,78 % річних; з 13 грудня 2011 року до 09 грудня 2012 року - 7,44 % річних; з 10 грудня 2012 року до 09 грудня 2017 року - 18,00 % річних; починаючи з 10 грудня 2017 року - 14,95 % річних.
За другим траншем: з 10 березня 2009 року до 09 березня 2010 року - 6,23 % річних; з 10 березня 2010 року до 12 грудня 2011 року - 16,69 % річних; з 13 грудня 2011 року до 09 грудня 2012 року - 8,02 % річних; з 10 грудня 2012 року до 09 грудня 2017 року - 17,99% річних; починаючи з 10 грудня 2017 року - 14,95% річних.
Кредитний договір № 003-2902/840-0156 забезпечений договором поруки від 14 вересня 2007 року, укладеним із ОСОБА_3 , пунктом 1.4 якого визначено, що відповідальність поручителя і боржника є солідарною.
06 грудня 2007 року сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору поруки, за умовами якої ОСОБА_3 , як поручитель, погодилася зі змінами процентних ставок за користуванням кредитом.
13 грудня 2011 року між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 3, за умовами якого остання поручається перед банком за виконання зобов`язань позичальником за кредитним договором від 14 вересня 2007 року № 003-2902/840-0156 та додатковою угодою до нього від 13 грудня 2011 року.
06 грудня 2007 року на забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором від 14 вересня 2007 року № 003-2902/840-0156 між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 003-2902/840-0156-Р/1, за яким поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов`язання останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (у тому числі суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною.
06 квітня 2009 між банком та ОСОБА_4 укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки, а 13 грудня 2011 року - договір поруки б/н, якими погодженні зміни до кредитного договору № 003-2902/840-0156.
У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитних договорів АТ «Універсал Банк» направило на поштові адреси ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 письмові вимоги від 18 листопада 2013 року у яких вимагало з моменту отримання цієї вимоги негайно оплатити прострочену заборгованість та повідомлялось, що у випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на 61 день з моменту отримання цієї вимоги.
Зі зворотних поштових повідомлень убачається, що вимоги банку відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримані не були, повернулися до банку за закінченням терміну зберігання поштовим відділенням, а ОСОБА_4 вимога банку отримана 25 листопада 2013 року.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 003-2902/840-0151, заборгованість ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором станом на 10 січня 2014 року становить 38 665, 65 доларів США, з яких: 212,57 долари США - прострочена заборгованість по кредиту; 30 230, 94 долари США - сума дострокового стягнення кредиту; 8 213,03 долари США - відсотки; 9,11 долари США - підвищені відсотки.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 003-2902/840-0156, заборгованість ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором станом на 10 січня 2014 року становить 119 790,13 долари США, з яких: 2 418,52 долари США - прострочена заборгованість по кредиту; 86 035, 11 долари США - сума дострокового стягнення кредиту; 31 191,39 долари США - відсотки; 145,11 долари США - підвищені відсотки.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором додаткова угода № 2 до кредитного договору № 003-2902/840-0156, заборгованість ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором станом на 10 січня 2014 року становить 80 273,21 долари США, з яких: 1 414,20 долари США - прострочена заборгованість по кредиту; 61 298, 64 долари США - сума дострокового стягнення кредиту; 17 486,53 долари США - відсотки; 73,84 долари США - підвищені відсотки.
 
Задовольняючи позовні вимоги заявлені до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , суд першої інстанції виходив  із того, що позичальник не виконує взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, має прострочену заборгованість, яка повинна бути стягнута з нього та поручителів.
Повертаючи справу на новий апеляційний перегляд у зазначеній частині, Верховний Суд зазначив про те, що переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив правильність висновків суду першої інстанції щодо внесення позичальником останнього платежу 10 жовтня 2013 року,  не дослідив розрахунок заборгованості наданий банком, який свідчить про заборгованість сплати щомісячних платежів, починаючи з липня 2010 року, не з`ясував, чи пред`являв банк вимогу до поручителів у межах шести місяців за кожним простроченим щомісячним платежем та за якими платежами порука припинилась, а за якими ще діє, не встановив, за який період та за якою сумою кредитної заборгованості поручителі несуть відповідальність за невиконання позичальником кредитних зобов`язань.

Відповідно до частини 1 статті 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Перевіряючи висновки суду першої інстанції з урахуванням вказівок Верховного Суду, колегія суддів виходить з наступного.
 
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Звернення банку про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом (заявою) вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Подібні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц та від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16-ц.
 
Частиною 1 ст. 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб (ст. 553 ЦК України).
Згідно зі ст. 547 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 
За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
З огляду на положення другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України можна зробити висновок, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.
Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18).
 
З матеріалів справи вбачається, що у кредитних договорах №003-2902/840-0151 та № 003-2902/840-0156 укладеними між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 (в редакції додаткових угод від 13 грудня 2011 року), сторони погодили термін повернення кредиту - 10 вересня 2037 року та 10 вересня  2027 року.
Умовами укладених кредитних договорів передбачено повернення кредиту та процентів за користування кредитом шляхом сплати щомісячного платежу (пункт 2.4 договорів).
Зобов`язання ОСОБА_2 за казаними кредитними договорами забезпечено договорами поруки, укладеними між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , згідно умов яких, поручителі поручилися перед банком за виконання зобов`язань позичальниками за кредитними договорами №003-2902/840-0151 та № 003-2902/840-0156 та додатковими угодами до них від 13 грудня 2011 року. Визначено, що порука припиняється із припиненням всіх зобов`язань боржника за основним договором, що забезпечується такою порукою.
Отже, оскільки кредитними договорами передбачено сплату щомісячних платежів (згідно з графіком), а за договорами поруки поручителі відповідають за зобов`язаннями згідно з кредитним договором перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, тому з часу несплати кожного з платежів починається обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України (в чинній на час виникнення спірних правовідносин редакції) шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя.
При цьому, правовідносини поруки за договором в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителів за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитними договорами про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань, не можна вважати припиненими.
Аналогічні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12, від 27 березня 2019 року у справі № 200/15135/14-ц.
У листопаді 2013 року АТ «Універсал Банк» направило на адресу позичальника ОСОБА_2 вимогу про погашення заборгованості, відповідно до якої вимагало з моменту отримання цієї вимоги негайно оплатити прострочену заборгованість та повідомило, що у випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на 61 день з моменту отримання цієї вимоги.
Аналогічні вимоги направлені на адресу поручителів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Звернувшись до відповідача з вимогою про дострокове повернення кредиту, банк змінив строк кредитування на 24 січня 2014 року.
17 березня 2014 року АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з даним позовом щодо стягнення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованості за кредитними договорами.
З огляду на наведене, банк має право на стягнення в солідарному із позичальником порядку коштів за кредитними договорами у межах шести місяців за кожним простроченим щомісячним платежем, а саме з вересня 2013 року по день звернення позивача до суду з даним позовом, а саме 17 березня 2014 року.
Враховуючи наведене та виходячи з розрахунків заборгованості за кредитними договорами наданими банком, колегія суддів приходить до висновку, що на користь банку солідарно з ОСОБА_2 підлягає стягненню:
з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором від 14 вересня 2007 року №003-2902/840-0151 (в редакції додаткової угоди від 13 грудня 2011 року) у розмірі 1 030,94 доларів США, з яких: 24,39 долари США - тіло кредиту; 10 04,47 долари США - відсотки; 2,08 долари США - підвищені відсотки;
з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором від 14 вересня 2007 року №003-2902/840/0156 (в редакції додаткової угоди від 13 грудня 2011 року) у розмірі 9 620,73 доларів США, з яких 245,35 долари США та 481,96 долари США - тіло кредиту; 3 076,46 долари США та 5 782, 57 долари США - відсотки; 14,04 долари США та 20,35 долари США - підвищені відсотки; 
з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором від 14 вересня 2007 року №003-2902/840/0156 (в редакції додаткової угоди від 13 грудня 2011 року) у розмірі 9 620,73 доларів США, з яких 245,35 долари США та 481,96 долари США - тіло кредиту; 3 076,46 долари США та 5 782, 57 долари США - відсотки; 14,04 долари США та 20,35 долари США - підвищені відсотки.
 
Доводи апеляційної скарги в частині того, що суд першої інстанції в порушення вимог ч. 1 ст. 225 ЦК України (в редакції, діючій на момент розгляду справи) не постановив ухвали про заочний розгляд справи, є безпідставним, оскільки ухвала про заочний розгляд справи (протокольна ухвала) була постановлена у судовому засіданні 19 грудня 2016 року (т. ІІ а.с. 207).
Доводи апеляційної скарги в частині того, що у судові засідання призначені на 02 червня 2014 року та 30 липня 2014 року позивач не з`явився,  заяви про розгляд справи у його відсутність не подав, а відтак, суд першої інстанції мав би залишити його позовну заяву без розгляду у відповідності до приписів ч. 3 ст. 169 ЦПК України, колегія суддів відхиляє, оскільки к матеріалах справи (т. ІІ а.с. 37) наявна заява представника позивача про розгляд справи у його відсутність, у якій, останній зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Також, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в частині того, що скаржником не було отримано вимоги про дострокове повернення кредиту, тому не настав шістдесят перший день з моменту отримання вимог згідно з умовами кредитного договору, оскільки відповідно до умов додаткових угод укладених між ним та банком, фактичне отримання адресатом вимоги про дострокове погашення кредиту не вимагається, а строк виконання основного зобов`язання змінюється у день направлення такої вимоги рекомендованим листом.
Пунктом 2 ч.1 ст.374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Частиною 1 ст. 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що заочне рішення суду першої інстанції частині позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитними договорами ухвалено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим, підлягає скасування в цій частині з ухваленням нового, про стягнення: солідарно з ОСОБА_2 з ОСОБА_3 на користь АТ  «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 14 вересня 2007 року №003-2902/840-0151 (в редакції додаткової угоди від 13 грудня 2011 року) у розмірі 1 030,94 доларів США; солідарно з ОСОБА_2 з ОСОБА_3 на користь АТ  «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 14 вересня 2007 року №003-2902/840/0156 (в редакції додаткової угоди від 13 грудня 2011 року) у розмірі 9 620,73 доларів США; солідарно з ОСОБА_2 з ОСОБА_4 на користь АТ  «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 14 вересня 2007 року №003-2902/840/0156 (в редакції додаткової угоди від 13 грудня 2011 року) у розмірі 9 620,73 доларів США.
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-384, 387   ЦПК України, колегія суддів,-
   п о с т а н о в и л а:
 
Апеляційну скаргу адвоката Панкова Дмитра Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.
Заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 20 грудня 2016 року в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати та ухвалити в цій частині нове  рішення за яким: 
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 з ОСОБА_3 на користь АТ  «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 14 вересня 2007 року №003-2902/840-0151 (в редакції додаткової угоди від 13 грудня 2011 року) у розмірі 1 030,94 доларів США.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 з ОСОБА_3 на користь АТ  «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 14 вересня 2007 року №003-2902/840/0156 (в редакції додаткової угоди від 13 грудня 2011 року) у розмірі 9 620,73 доларів США.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 з ОСОБА_4 на користь АТ  «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 14 вересня 2007 року №003-2902/840/0156 (в редакції додаткової угоди від 13 грудня 2011 року) у розмірі 9 620,73 доларів США.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
 
             Суддя - доповідач:
 
 Судді: