ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 р.	Справа № 552/3630/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Перцової Т.С. ,
за участю секретаря судового засідання Юрченко Д.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Київського районного суду м. Полтави від 31.08.2023 (головуючий суддя І інстанції: Самсонова О.А.) по справі № 552/3630/23
за позовом                ОСОБА_1  
до               Державної служби України з безпеки на транспорті 
про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову серії АА № 00009219 від 06.06.2023, винесену старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко О.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8 500,00 грн за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а справу закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування позову зазначив, що не вчиняв адміністративне правопорушення, оскільки ширина транспортного засобу MAN TGX 18.480 згідно технічних характеристик, розміщених на офіційному сайті виробника становить 2,5 м, отже не перевищує гранично допустиму п. 22.5 ПДР України. При цьому, із фотознімків та відеозапису, наявних у Сервісі перевірки адміністративних правопорушень в галузі безпеки на транспорті, зафіксованих в автоматичному режимі вбачається, що ТЗ не має додаткових конструкцій, через які було б можливе перевищення ним нормативно встановленої загальної ширини. 
Натомість, вважав, що в спірній постанові помилково зазначено, що загальна ширина ТЗ становить 2 945,3 м, оскільки останній відповідає технічним характеристикам виробника, в тому числі щодо ширини – 2,5 м.
Зауважував, що технічний засіб, яким проведено  вимірювання, не відповідає вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність, оскільки результати таких вимірювань є суперечливими і арифметично неправильними.
Також, звертав увагу, що спірна постанова не містить  всіх відомостей, передбачених Інструкцією № 512.
Крім того, вказував, що не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, оскільки належний йому транспортний засіб перебуває у користуванні ТОВ «ЄС Експрес». 
Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 31.08.2023 позов задоволено.
Державна служба України з безпеки на транспорті (далі - відповідач), не погодившись із судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просила його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на помилковість висновків суду першої інстанції щодо відповідності транспортного засобу (далі ТЗ) позивача нормативно встановленим габаритним параметрам, визначеним п. 22.5 ПДР України, оскільки останні зроблені на підставі неналежних доказів.
Вказує, що технічні характеристики транспортного засобу, на які посилається суд першої інстанції стосуються іншого ТЗ, при цьому такі не є відомостями з офіційного веб-сайту виробника, а протоколи перевірки технічного стану транспортного засобу не містять жодних відомостей щодо габаритних параметрів сідлового тягача.
Належних доказів, які б підтверджували відповідність ТЗ ОСОБА_1 допустимим габаритним параметрам, встановленим п. 22.5 ПДР України  судом  першої інстанції не встановлено .
Натомість,  на думку апелянта, спірна постанова є правомірною, оскільки факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП  підтверджено належними та допустимими доказами, а саме, копіями фотографій транспортного засобу, якими зафіксовано автомобіль позивача в момент проїзду через автоматичний пункт та інформаційної картки габаритно-вагового контролю, сформованої автоматично при фіксації адміністративного правопорушення.
Зауважує, що основним доказом вчинення правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, є показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, працюють в автоматичному режимі та внесені до автоматично сформованої постанови. Відтак, наявна в матеріалах справи картка габаритно-вагового контролю, у якій зазначено інформацію про загальну ширину транспортного засобу на момент фіксації порушення, повністю підтверджує наявність підстав для винесення спірної постанови. Проте судом першої інстанції висновки щодо габаритних параметрів транспортного засобу ґрунтуються на не належних доказах, які не містять інформації про ці показники.
У апеляційній скарзі відповідач також наводить формулу за якою були здійснені автоматичні розрахунки, зазначені в спірній постанові.
Отже, на думку апелянта, спірна постанова за своїм змістом відповідає вимогам нормативно-правових актів та містить необхідну інформацію, згідно з якою уповноваженими посадовими особами Укртрансбезпеки було встановлено подію, склад адміністративного правопорушення та правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
Вказує, що габарити його транспортного засобу, зокрема ширина, відповідають нормативно встановленим п. 22.5 ПДР України, на підтвердження чого надав до суду апеляційної інстанції висновок експерта від 13.09.2023, а отже в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.
Відповідач подав відповідь на відзив ОСОБА_1 , в якому просить  відмовити в задоволенні позову, а відзив на апеляційну скаргу вважати необґрунтованим та безпідставним.
Зазначає, що висновок експертного дослідження не є належним доказом відсутності в діях позивача правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, оскільки складений майже через чотири місяці після його виявлення, крім того не містить методик чи стандартів, за якими проводилось вимірювання габаритів ТЗ та відомостей щодо застосованих експертом засобів вимірювальної техніки та допоміжного обладнання.
Також, просить врахувати, що на експертне дослідження позивач надав ТЗ без вантажу, у той час коли засобами автоматичної фіксації було зафіксовано ТЗ, що перевозив вантаж (металобрухт), що безпосередньо впливає на подібність фактичної обстановки, достовірність проведених вимірювань та результати експертного дослідження. Вказує, що вантаж, який перевозив водій ТЗ є великоваговим та здатний під дією своєї маси впливати на цілісність бортів контейнера, в якому перевозиться та таким чином сприяти їх деформації (вигину), у тому числі назовні, що в свою чергу призводить до збільшення загальної ширини ТЗ.
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу MAN TGX 18.480, д.н.з. НОМЕР_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
Старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматизованої фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко О.В. прийнято постанову серії АА № 00009219 від 06.06.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 8 500,00 грн (а.с. 20).
Згідно постанови 30.04.2023 о 18:45 за адресою Н-31, км. 122+000, Полтавська обл., відповідальна особа допустила рух транспортного засобу MAN TGX 18.480, д.н.з. НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: загальної ширини транспортного засобу на 9,538% (0,248 м) при дозволеній максимальній фактичній ширині 2,6 м. та скоїла адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст. 132-1 КУпАП.
Правопорушення зафіксоване технічним засобом: WIM 8, WAGA-WIM35, зав. № 2, номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строк його дії: № UA.TR.113-0619/10F-22, № UA.TR.113-0695/10F-22 до 17.05.2023.
Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, оскаржив її в судовому порядку.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з не доведення відповідачем факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» до великовагових та великогабаритних транспортних засобів відносяться транспортні засоби вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 ПДР.
Положеннями п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30) встановлено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Згідно з пунктом 22.5 ПДР України рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують: а) зовнішніх габаритів: ширина: 2,6 м.
Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 “Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами”
Таким чином, пунктом 22.5 ПДР передбачені обмеження, зокрема, габаритних параметрів транспортних засобів та їх составів.
Відповідно до п. 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами" транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.
Згідно з ч.2 ст. 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно.
Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (ч.1 ст. 247 КУпАП).
Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
На виконання вимог ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Щодо   суб`єкта правопорушення.
Так, позивач вважає, що оскільки користувачем транспортного засобу MAN TGX 18.480, д.н.з. НОМЕР_1 є не він, а ТОВ «ЄС Експрес», згідно  договору найму (оренди) транспортного засобу від 20.10.2020, тому до адміністративної відповідальності має бути притягнута  уповноважена особа вказаного підприємства, якою позивач не є.
Судом встановлено, що власником сідлового тягача – MAN TGX 18.480, д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 22-23).
В підтвердження передачі транспортного засобу в оренду позивач до суду першої інстанції надав нотаріально посвідчений договір найму транспортного засобу від 20.10.2020, згідно якого ОСОБА_1 передав в платне користування на строк 2 роки, тобто до 20.10.2022 сідловий тягач MAN TGX 18.480, д.н.з. НОМЕР_1 . (а.с.40-41).
Суд першої інстанції, посилаючись на сплив строку договору станом на час вчинення правопорушення, не врахував його. 
До суду апеляційної інстанції позивачем надано нотаріально посвідчену додаткову угоду від 16.09.2022 до договору найму від 20.10.2020, згідно якої  термін дії цього договору продовжено строком на 2 роки з дня закінчення дії основного договору. 
Отже, на момент фіксації правопорушення  ТЗ перебував у користуванні  ТОВ «ЄС Експрес»
Разом з тим, ч. 1 ст. 14-3 КУпАП визначені суб`єкти адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, якими можуть бути фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а також належний користувач транспортного засобу, за умови, що відомості про такого користувача внесені до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.
Процедура внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу регулюється Порядком внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 року №1197 (далі - Порядок №1197).
Згідно з п.п. 3 п.2 Порядку №1197 належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи - лізингоодержувача (особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи - лізингоодержувача) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру, відповідно до статті 14-2 КУпАП   несуть відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).
Відповідно до п.п.2 п. 3 вищезазначеного Порядку, підставою внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, є: визначення керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, свого працівника належним користувачем.
Згідно з п.24 Порядку №1197 внесення до Реєстру відомостей про належного користувача - працівника, визначеного керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, здійснюється у сервісному центрі МВС за заявою уповноваженого в установленому законодавством порядку представника юридичної особи або належного користувача.
З аналізу вказаних норм Порядку № 1197 вбачається, що внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача може здійснюватися як власником транспортного засобу так і належним користувачем.
Проте, ні суду першої, ні апеляційної інстанції позивачем не надано доказів того, що відомості про ТОВ «ЄС Експрес» як належного користувача транспортного засобу MAN TGX 18.480, д.н.з. НОМЕР_1 внесені до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.
Оскільки до Єдиного державного реєстру транспортних засобів не вносились відомості про зміну користувача автомобіля, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції висновку, що у такому випадку адміністративну відповідальність повинна нести особа, за якою зареєстровано транспортний засіб, а саме: ОСОБА_1 .
Згідно ст. 279-7 КУпАП відповідальна особа, зазначена у ч. 1 ст. 14-3 цього Кодексу, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили: особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
Натомість, ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції будь-яких доказів, що протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили уповноважена особа ТОВ «ЄС Експрес» як особа, яка користувалась транспортним засобом, звернулась особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надання документа про сплату штрафу, позивачем не надано. 
Отже, відповідачем в спірній постанові вірно визначено суб`єкта адміністративного правопорушення.
Щодо суті порушення.
Колегія суддів зазначає, що за змістом диспозиції норми ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, для визначення складу адміністративного правопорушення з`ясуванню та перевірці підлягає факт перевищення габаритних  норм та їх відсоток, тобто величини, що підлягає обчисленню шляхом порівняння, зокрема, граничної допустимої загальної ширини транспортного засобу з інформацією про фактичну ширину транспортного засобу в момент перетину ним пункту габаритно-вагового контролю .
Так, у постанові від 06.06.2023 вказано, що ОСОБА_1 як відповідальна особа допустив рух транспортного засобу MAN TGX 18.480, д.н.з. НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: загальної ширини транспортного засобу на 9,538% (0,248 м).
На підтвердження порушення  п. 22.5 ПДР відповідачем надано інформаційну картку габаритно-вагового контролю, фотографії транспортного засобу в момент вчинення правопорушення.
Як зазначено у інформаційній картці габаритно-вагового контролю показник габариту ТЗ MAN TGX 18.480  «width» (ширина) складає 2 948 мм.
На спростування висновків Укртрансбезпеки про перевищення ТЗ габаритів, нормативно встановлених п. 22.5 ПДР України суд першої інстанції послався  на технічні характеристики транспортного засобу та протоколи перевірки технічного стану транспортного засобу.
Враховані судом першої інстанції  відомості з сайту https://chagatay.com.ua щодо технічних характеристик транспортного засобу, згідно яких ширина MAN TGX 18.480 модифікації BLS становить 2,5 м колегія суддів вважає помилковим, оскільки останні стосуються іншого ТЗ (а.с. 44-45).
Крім того, колегія суддів зазначає, що офіційним веб-сайтом виробника ТЗ MAN є https://www.man.eu, тоді як судом враховані відомості про технічні характеристики з сайту https://chagatay.com.ua, отже останні не є належними доказами на підтвердження ширини  сідлового тягача.
Протоколи перевірки технічного стану транспортного засобу, складені ТОВ "Джи-Авто" ТОВ "Діагностичний центр транспортних засобів", які враховані судом першої інстанції також не є належними та допустимими доказами щодо ширини ТЗ, оскільки вказані документи не містять інформації щодо габаритних параметрів спірного ТЗ, а отже не підтверджують його відповідність нормативно встановленим п. 22.5 ПДР України. ( а.с.30, 32,34,36).
Разом з тим, позивачем до суду апеляційної інстанції надано висновок експертного дослідження від 13.09.2023 проведеного Полтавським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України на замовлення позивача.
Відповідно до частин 1-3 ст. 101 КАС України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.
Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.
Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Згідно ч. 1 ст. 108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.
Відповідно до частин 3,4 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Як вбачається з висновку експертного дослідження, ОСОБА_1 звернувся до Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру із заявою про проведення авто-технічного дослідження 07.08.2023, тобто під час судового розгляду справи в суді першої інстанції, про що також в цей же день відповідною заявою повідомив суд першої інстнації. (а.с. 77-79).
Разом з тим, під час прийняття рішення від 31.08.2023, суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені обставини та вирішив справу за відсутності висновку експертного дослідження, який складений лише 13.09.2023.
Таким чином, колегія суддів вважає за можливе врахувати в якості доказу вищевказаний документ, оскільки позивач не мав можливості його подати до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Так, висновком експертного дослідження від 13.09.2023 встановлено, що за наслідками проведених замірів автомобіля марки MAN TGX 18.480, д.н.з. НОМЕР_1 виявлено, що його габаритна ширина становить 2 500 мм. 
З фотознімків у висновку вбачається, що заміри габаритів ТЗ MAN TGX 18.480 проводились експертом за допомогою лінійки та допоміжного обладнання (фотокамери для фіксації замірів).
З експертним висновком було ознайомлено апелянта, який в своїх додаткових пояснення посилався на відсутність у тексті висновку експертного дослідження відомостей щодо засобів вимірювальної техніки та методики, за якою здійснювалось вимірювання. Проте,  колегія суддів вважає ці доводи такими, що не свідчать про неможливість врахування результатів проведених замірів при вирішенні справи. 
Щодо доводів відповідача про недостовірність результатів за наслідками вимірювання габаритів транспортного засобу з огляду на те, що з моменту фіксації правопорушення до проведення експертизи пройшло майже чотири місяці колегія суддів зазначає, що ширина сідлового тягача не мала можливості змінитись з часом, а додаткових конструкцій на ньому, як на час фіксації правопорушення, так і на час проведення експертизи не зафіксовано.
Щодо тверджень апелянта про надання позивачем на експертизу ТЗ без вантажу,  у той час коли засобами автоматичної фіксації було зафіксовано ТЗ, що перевозив вантаж (металобрухт), який є великоваговим та здатний під дією своєї маси впливати на цілісність бортів контейнера, в якому перевозиться та таким чином сприяти їх деформації (вигину), у тому числі назовні, що в свою чергу призводить до збільшення загальної ширини ТЗ колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у такому випадку могла змінитись ширина лише напівпричепу, у якому перевозився вантаж.
Натомість, жодних відомостей про напівпричеп з державним номером НОМЕР_2 , власником якого є ТОВ "ЄС Експрес" згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 29), а не позивач, а також відповідності його габаритів вимогам п. 22.5 ПДР України спірна постанова не містить.
Враховуючи наданий позивачем висновок експертного дослідження, колегія суддів критично ставиться до інформаційної картки габаритно-вагового контролю, складеної за наслідками автоматичної фіксації габаритів ТЗ з огляду на можливість наявності похибки при проведенні такого вимірювання.
З урахуванням наведеного, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується відповідність габаритів ТЗ позивача вимогам п. 22.5 ПДР України та спростовуються висновки Укртрансбезпеки щодо перевищення ним загальної ширини на 9,538%.
Посилання скаржника на постанови Другого апеляційного адміністративного суду колегія суддів відхиляє, оскільки згідно ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Колегія суддів зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення.
Оцінюючи в сукупності наявні в справі докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо не доведення відповідачем факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а тому постанова по справі про адміністративне правопорушення від 06.06.2023 правомірно скасована судом із закриттям провадження у справі.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. ст. 286, 308, 310, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті  залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 31.08.2023 по справі № 552/3630/23  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	С.П. Жигилій    Т.С. Перцова