КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

  ПОСТАНОВА
  ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
Справа № 759/1244/23                               Головуючий у 1 інстанції: Ул`яновська О.В.
Провадження №22-ц/824/12102/2023      Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
 
17 жовтня 2023 року                                                                        м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                                         Гаращенка Д.Р.
суддів                                             Сушко Л.П., Олійника В.І. 
при секретарі                                          Дуб С.І. 
 
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 травня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорногуз Ольга Валеріївна про визнання договору позики та іпотеки недійсним, скасування арешту на нерухоме майно,-
 
ВСТАНОВИЛА:
 
У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ПН КМНО Чорногуз О.В. про визнання договору позики та іпотеки недійсним, скасування арешту на нерухоме майно.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 отримав в борг у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 26196 доларів США 00 центів, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 24.09.2019 складає 639 968 грн 00 коп., що підтверджується  розпискою. У визначений у розписці строк позичальник грошових коштів не повернув та має непогашену заборгованість, на підставі чого позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення суми боргу з ОСОБА_2 ..
Рішенням Святошинського районного суду від 15 листопада 2021 року позов задоволено.
Рішення набрало законної сили 03 серпня 2022 року, а 05 жовтня 2022 року видано виконавчий лист №759/18285/19 з яким позивач звернувся до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва.
Позивачу стало відомо, що 04 серпня 2022 року відповідач у забезпечення виконання зобов`язань за договором позики перед своїм сусідом ОСОБА_3 передав в іпотеку належні йому на праві власності будинок та земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Вважає, що договір позики укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є фіктивним, оскільки укладений з метою уникнення виконання зобов`язання щодо сплати йому боргу та накладено арешт на будинок та земельну ділянку, щоб уникнути відповідальності за виконання рішення суду, при цьому відповідачі уклали договір позики на суму, яка у 5 разів менша за вартість будинку та земельну ділянку.
 
Просив суд визнати недійсним договір позики, укладений 04 серпня 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорногуз О.В.; визнати недійсним договір іпотеки, укладений 04 серпня 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорногуз О.В.; скасувати арешт на нерухоме майно будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 за договором іпотеки від 04 серпня 2022 року здійснений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорногуз О.В., за номером 9123875 Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та земельної ділянки кадастрового номеру 32231868:04:014:0001, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 19400 грн 00 коп. та стягнути судовий збір.
 
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 травня 2023 рокуу задоволенні позову було  відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 27 червня 2023 адвокат Яценко О.В. - представник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 травня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову 
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції, не звернув уваги, що рішення Святошинського районного суду м. Києва справа № 759/18285/19 вступило в законну силу 03 серпня 2022 року. 
На наступний день, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 уклали договір позики та іпотеки, здійснили арешт на майно, а саме, на земельну ділянку і будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою уникнення виконання зобов`язання, свідомо порушуючи права позивача, як позикодавця.
З огляду на вищевикладене, вважає, що ОСОБА_2 діє очевидно недобросовісно та зловживає правами, оскільки вчинив оспорюваний договір позики, який порушує майнові інтереси кредитора і направлені на недопущення звернення стягнення на майно боржника.
 
29 вересня 2023 року ОСОБА_2 подав відзив у якому просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
 
У судовому засіданні адвокат Яценко О.В. - представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи по суті, причини неявки суду не повідомили. 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
 
Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 року з відповідача стягнуто на користь позивача несплачену суму заборгованості у розмірі 26196 дол. США 00 центів. (еквівалент за офіційним курсом НБУ, станом на 24.09.2019 становить 639 968 грн 00 коп.); проценти за користування грошовими коштам у розмірі 5874 дол. США 00 центів. (еквівалент за офіційним курсом НБУ станом на 24.09.2019 становить 143531 грн 00 коп.) (а.с. 13-17).
03 серпня 2022 року постановою Київського апеляційного суду від 03 серпня 2023 року у справі №  759/18285/19 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 26196 доларів США заборгованості за договором.
04 серпня 2022 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , укладено договір позики згідно якого позичальник отримав від позикодавця суму грошових коштів у розмірі 72138 грн 00 коп., що еквівалентно 2000 дол. США 00 центів., що за офіційним курсом НБУ гривні до долара США, станом на день укладення цього договору, строком до 04 серпня 2024 року.
04 серпня 2022 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , укладено договір іпотеки, яким забезпечується виконання зобов`язання ОСОБА_2 за договором позики, укладеним між іпотекодержателем та боржником/іпотекодавцем 04.08.2022 в простій письмовій формі, предметом якого є житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0866 га, кадастровий номер 3223186800:04:014:00001, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно договору купівлі-продажу будинку від 25 жовтня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Іванців В.П., зареєстрованого в реєстрі № 5437 ОСОБА_2 належить на праві приватної власності жилий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 жовтня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Іванців В.П., зареєстрованого в реєстрі№5741 ОСОБА_2 належить на праві приватної власності земельна ділянка, кадастровий номер 3223186800:04:014:0001 що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 04 серпня 2022 року щодо об`єкта нерухомого майна житловий будинок АДРЕСА_1 , заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні.
Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 03 серпня 2022 року вартість земельної ділянки, кадастровий номер 3223186800:04:014:00001 становить 265832 грн 62 коп.
Згідно витягів з речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 04.08.2022 накладено обтяження - заборона на нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 .
05 жовтня 2022 року Святошинським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №759/18285/19 (а.с. 18, 19).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Іванютою І.М. від 05.10.2022, було відкрито ВП №6995189 на підставі виконавчого листа №759/18285/19 (а.с. 20, 21).
 
На момент звернення до суду з позовом рішення суду не виконане.
 
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
 
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що сукупність наведених обставин не доводить той факт, що  відповідачі  діяли недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам позивача, оскільки відчуження належного майна відбулося після виникнення заборгованості перед позивачем, однак на момент укладення вказаних правочинів, вказане нерухоме майно не було обтяженим, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню лише підстав припущень позивача без належних та допустимих доказів по справі.
 
Проте з даним висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись виходячи з наступного.
 
Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у статті 203 ЦК України.
Підстави недійсності правочину визначені у статті 215 ЦК України.
За змістом частини п`ятої статті203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника.
 
Як вбачається з матеріалів справи, 03 серпня 2022 року постановою Київського апеляційного суду від 03 серпня 2023 року у справі №  759/18285/19 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 26196 доларів США заборгованості за договором.
Вже 04 серпня 2022 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , укладається договір позики згідно якого позичальник отримав від позикодавця суму грошових коштів у розмірі 72138 грн 00 коп., що еквівалентно 2000 дол. США 00 центів., що за офіційним курсом НБУ гривні до долара США, станом на день укладення цього договору, строком до 04.08.2024.
В забезпечення умов договору позики, 04.08.2022 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , укладено договір іпотеки предметом якого є житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0866 га, кадастровий номер 3223186800:04:014:00001, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Згідно витягів з речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 04 серпня 2022 року накладено обтяження - заборона на нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 .
 
Верховним Судом України у Постановах від 17 липня 2019 року у справі № 299/396/17 та від 24 липня 2019 року у справі № 405/1820/17, зазначено, що будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину.
 
У постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 922/1903/18  зазначено, що в обранні варіанта добросовісної поведінки боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані.
Тому усі боржники мають добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення прав та правомірних інтересів кредитора.
Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів.
Згідно з висновками викладеними у  Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №369/11268/16-ц  зроблено висновок про те, що цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку) про стягнення коштів, що набрало законної сили. 
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що погоджується з висновками, зробленими у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2019 року у справі № 646/3972/16-ц (провадження № 61-28761св18) та зазначає, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 Цивільного кодексу України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 Цивільного кодексу України.
При цьому, у своїй Постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 182/2214/16-ц Верховним Судом України зроблено висновок про те, що не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства та недопустимості зловживання правом.
Критеріями, які Верховний Суд називає для кваліфікації договору, як фраудаторного, є, зокрема:
·             відчуження майна за наявності значної непогашеної заборгованості;
·             відчуження майна боржником після пред`явлення до нього позову про стягнення такої заборгованості (хоча є і виключення з цього правила, головне довести, що боржник розумів, що має заборгованість і ухилявся таким чином від її сплати);
·             майно відчужено на підставі безвідплатного правочину (з цього правила є також виключення, зокрема, якщо ціна за оплатним договором занижена тощо);
·             майно відчужене на користь пов`язаної особи (родичу або на користь власної юридичної особи);
·             після відчуження майна у боржника відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором.
 
Саме ці обставини і є вирішальними при доведенні фраудаторності, а отже й недійсності відповідного договору, адже наявність вказаних обставин свідчить про те, що боржник діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника.
Варто зазначити, що аналогічний висновок також наведений у постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 405/1820/17 та у постанові Верховного Суду від 14 липня 2020 року у справі № 754/2450/18.
 
Колегія суддів прийшла до висновку, що ОСОБА_2 міг передбачити негативні наслідки для себе у випадку виконання судового рішення про стягнення боргу та відсотків за договором у справі №  759/18285/19.
А при укладенні 04 серпня 2022 року оспорюваного правочину щодо договору іпотеки воля сторін не відповідала зовнішньому її прояву та вони не передбачали реального настання правових наслідків, обумовлених вказаним правочином, їх дії вчинені на перехід права власності на нерухоме майно з метою приховання майна від виконання в майбутньому рішення суду про стягнення боргу та відсотків за договором у справі №  759/18285/19 з ОСОБА_2 .
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав, передбачених ст. 234 ЦК України, для визнання недійсним договору іпотеки, яким забезпечується виконання зобов`язання ОСОБА_2 за договором позики, укладеним між іпотекодержателем та боржником/іпотекодавцем 04.08.2022 в простій письмовій формі, предметом якого є житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0866 га, кадастровий номер 3223186800:04:014:00001, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Водночас колегія суддів зазначає, про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині визнання недійсним договору позики, укладеного 04.08.2022 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорногуз О.В. оскільки зазначений договір не впливає на виконання грошових ОСОБА_2 зобов`язань перед ОСОБА_1 . 
 
Що стосується скасування арешту накладеного в забезпечення виконання зобов'язань  на нерухоме майно будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 за договором іпотеки від 04.08.2022 який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорногуз О.В., за номером 9123875 Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та земельної ділянки кадастрового номеру 32231868:04:014:0001, колегія суддів зазначає, що арешт було накладено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорногуз О.В., яка є третьою особою по справі. Оскільки зазначені вимоги не стосуються відповідачів, а до нотаріуса вони не заявлялись, то підстав для їх задоволення не встановлено.
 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-
 
ПОСТАНОВИЛА:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 квітня 2023 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору іпотеки та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Визнати недійсним договір іпотеки, укладений 04.08.2022 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорногуз Ольгою Валеріївною.
В іншій частині судове рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 18 жовтня 2023 року.
 
Головуючий                                                                           Д.Р. Гаращенко
 
Судді                                                                                       В.І. Олійник
 
                                                                                                Л.П. Сушко