ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19 жовтня 2023 року
м. Київ
справа № 404/5537/22
провадження № 51-997 км 23
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої                                                                                     ОСОБА_1 ,
суддів                                                                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                                                   ОСОБА_4 ,
прокурора                                                                                       ОСОБА_5 ,
засудженого в режимі відеоконференції                                ОСОБА_6 ,
захисника в режимі відеоконференції                                     ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 12022121010002304 від 23 серпня 2022 року за обвинуваченням 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Василівки Онуфрієвського району Кіровоградської області, мешканця АДРЕСА_1 ),
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 жовтня 2022 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 01 грудня 2022 року.
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 жовтня 2022 року було затверджено угоду від 21 жовтня 2022 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_8 і обвинуваченим ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_7 та засуджено ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.
Згідно з вироком ОСОБА_6 був визнаний винуватим у тому, що він в порушення вимог Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" №60/95-ВР від 15 лютого 1995 року та Закону України "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними" №62/95-ВР від 15 лютого 1995 року, переслідуючи мету незаконного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, усвідомлюючи протиправність своїх дій, у невстановленому досудовим розслідуванням місці та час, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який знаходився у прозорих, безбарвних полімерних пакетах із зіп-застібками, оклеєних фрагментами липкої стрічки червоного та жовтого кольорів, які став незаконно зберігати при собі з метою подальшого збуту, на території м. Кропивницького.
При цьому судом першої інстанції також було встановлено, що 22 серпня 2022 року приблизно о 22:40  ОСОБА_6 з метою здійснення своєї злочинної діяльності, реалізуючи умисел на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу: 
- знаходячись неподалік території "Дендропарку" по вул. Академіка Тамма, 2-Б у м. Кропивницькому, за географічними координатами НОМЕР_2, діючи умисно розмістив біля дерева у ґрунті згорток з особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, щоб дистанційно передати споживачам - наркозалежним особам. В подальшому, 29 серпня 2022 року в період часу з 12:15 по 12:30 під час проведення огляду місця події, на вказаній ділянці місцевості, за вказаними координатами біля дерева у ґрунті було виявлено та вилучено згорток із вмістом речовини зеленого кольору рослинного походження, яка, відповідно до висновку судової експертизи є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, обіг якого заборонено, масою  0,838 г (у перерахунку на суху речовину), який ОСОБА_6 незаконно збув;
- знаходячись за вищевказаною адресою, за географічними координатами НОМЕР_1, діючи умисно повторно розмістив біля дерева у ґрунті згорток з особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, щоб дистанційно передати споживачам - наркозалежним особам, після чого зробив знімок вказаного місця на телефон, вказавши на фото географічні координати. В подальшому, 29 серпня 2022 року в період часу з 12:15 по 12:30 під час проведення огляду місця події, на зазначеній ділянці місцевості, за вказаними координатами біля дерева у ґрунті було виявлено та вилучено згорток із вмістом речовини зеленого кольору рослинного походження, яка, відповідно до висновку судової експертизи є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, обіг якого заборонено, масою 1,602 г (у перерахунку на суху речовину), який ОСОБА_6 незаконно повторно збув;
- знаходячись неподалік вул. Інгульська Набережна в м. Кропивницькому, діючи умисно повторно, розмістив за географічними координатами НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_13 та НОМЕР_14, біля дерев у ґрунті згортки з особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, щоб дистанційно передати споживачам - наркозалежним особам, після чого зробив знімки вказаних місць на телефон, вказавши на фото зазначені координати. В подальшому, 29 серпня 2022 року в період часу з 14:00 по 15:20 під час проведення слідчих дій (огляд місця події), на вказаній ділянці місцевості, за вказаними координатами біля дерев у ґрунті було виявлено та вилучено згортки із вмістом речовини зеленого кольору рослинного походження, яка, відповідно до висновку судової експертизи є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, обіг якого заборонено, масою (у перерахунку на суху речовину) 0,81 г, 1,602 г, 0,86 г, 0,844 г, 0,81 г, 0,88 г, 1,68 г, 0,85 г, 0,31 г, 0,45 г, 0,252 г, 0,813 г відповідно, які ОСОБА_6 незаконно повторно збув;
- знаходячись на території гаражного кооперативу по вул. Куроп`ятникова у м. Кропивницькому, діючи умисно повторно, розмістив за географічними координатами НОМЕР_15, НОМЕР_16, НОМЕР_17, НОМЕР_18, НОМЕР_19, НОМЕР_20, НОМЕР_21, НОМЕР_22, НОМЕР_23, НОМЕР_21, НОМЕР_24 та НОМЕР_25 біля дерев у ґрунті згортки з особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, щоб дистанційно передати споживачам - наркозалежним особам, після чого зробив знімки вказаних місць на телефон, вказавши на фото зазначені координати. В подальшому, 29 серпня 2022 року в період часу з 16:10 по 17:20 під час проведення слідчих дій (огляд місця події), на вказаній ділянці місцевості, за вказаними координатами біля дерев у ґрунті було виявлено та вилучено згортки із вмістом речовини зеленого кольору рослинного походження, яка, відповідно до висновку судової експертизи є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, обіг якого заборонено, масою (у перерахунку на суху речовину) 0,852 г, 0,82 г, 1,639 г, 0,858 г, 0,89 г, 0,84 г, 0,416 г, 1,71 г, 0,814 г, 0,86 г, 0,417 г, 0,240 г відповідно, які ОСОБА_6 незаконно повторно збув.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 01 грудня 2022 року на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 .
Вимоги, викладені у касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала
У своїй касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
На обґрунтування своїх вимог засуджений вказує, що в суді першої інстанції перед підготовчим судовим засіданням на нього чинився тиск з боку прокурора ОСОБА_8 щодо підписання угоди про визнання винуватості. При цьому стверджує, що він не розумів наслідків підписання такої угоди, оскільки прокурор не виконав своїх обов`язків та не роз`яснив їх.
Разом з тим засуджений зазначає, що на його запитання щодо перспективи кримінального провадження, захисник порадив підписати угоду про визнання винуватості, при цьому останній, на переконання ОСОБА_6 , не ознайомився з матеріалами справи, а тому не міг належним чином виконувати свої прямі обов`язки. 
Крім того, засуджений посилається на те, що: 
- у наявних в матеріалах справи протоколах, рапортах та інших документах містяться суттєві недоліки та розбіжності, які, на думку ОСОБА_6 , свідчать про те, що слідчі дії було проведено з порушенням норм КПК України, а також вказують на його невинуватість;
- в екземплярі угоди про визнання винуватості, яка була надана йому прокурором, відсутні сторінки, де перераховано витрати на залучення експертів та сторінка з пунктом «Обов`язки обвинуваченого».
З огляду на вищенаведене засуджений вважає, що угода про визнання винуватості не могла бути затверджена без усунення вказаних порушень. При цьому зазначає, що не погоджується з вироком місцевого суду, яким було затверджено угоду про визнання винуватості, оскільки його вина не була доведена, а суд прийняв рішення без перевірки матеріалів справи, дослідження доказів та встановлення обставин.
Зазначені порушення, які, на переконання засудженого, є істотними, не були усунуті під час апеляційного розгляду. Водночас засуджений наголошує, що з огляду на матеріали кримінального провадження та доводи його апеляційної скарги, в якій,  з-поміж іншого, ставилось питання і щодо скасування вироку з причин не роз`яснення обвинуваченому наслідків угоди про визнання винуватості, суд апеляційної інстанції мав скасувати рішення місцевого суду, проте, проігнорувавши вказані порушення, суд дійшов помилкового висновку щодо законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. При цьому засуджений зауважує, що суд апеляційної інстанції, постановляючи ухвалу, належним чином свої висновки не мотивував, а також не навів вичерпних доводів щодо необґрунтованості апеляційної скарги, чим порушив вимоги ст. 370 КПК України.
Крім того, засуджений ОСОБА_6 зазначає, що ним до апеляційної скарги було подано додаток, в якому він просив здійснювати апеляційний розгляд за його участі та участі захисника, однак суд апеляційної інстанції таке клопотання залишив поза увагою. 
Від учасників касаційного провадження заперечень на касаційну скаргу засудженого не надходило.
Позиції інших учасників судового провадження 
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали подану касаційну скаргу та просили її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_5 вважала, що касаційна скарга засудженого є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, перевіривши наведені у касаційних скаргах доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню на таких підставах.
Мотиви Суду
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно з ч. 1 ст. 424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.
З урахуванням вищенаведеного предметом розгляду Суду є лише перевірка законності, обґрунтованості та вмотивованості рішення суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 .
Таким чином не можуть бути предметом касаційного розгляду доводи, зазначені у касаційній скарзі засудженого ОСОБА_6 щодо незаконності вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 жовтня 2022 року, який не був переглянутий по суті судом апеляційної інстанції. 
Разом з тим заслуговують на увагу доводи засудженого про необґрунтованість ухвали Кропивницького апеляційного суду від 01 грудня 2022 року з огляду на таке.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Згідно з ч. 2 ст. 438 КПК України при вирішенні питання про наявність зазначеної у п. 1 ч. 1 цієї статті підстави суд касаційної інстанції має керуватися положеннями ст. 412 цього Кодексу.
Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення (ч. 1 ст. 412 КПК України).
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 жовтня 2022 року було затверджено угоду від 21 жовтня 2022 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_8 і обвинуваченим ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_7 та засуджено ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.
Не погоджуючись з таким рішенням місцевого суду, ОСОБА_6 оскаржив його в апеляційному порядку.
Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження та повертаючи апеляційну скаргу обвинуваченого з підстав, передбачених частинами 4, 5 ст. 399 КПК України, зазначив, що наведені у скарзі ОСОБА_6 обставини для скасування вироку місцевого суду, яким було затверджено угоду про визнання винуватості, не належать до підстав оскарження ним вироку відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України та жодним чином не доводять його права на оскарження вказаного рішення в цій частині.
Однак з такою позицією суду апеляційної інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на таке.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантується право кожному на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституції України.
Водночас Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Воловік проти України» зазначає, що якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, то держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братися до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль у ньому апеляційного суду.
Як убачається з матеріалів провадження, у своїй апеляційній скарзі обвинувачений просив скасувати вирок суду першої інстанції та угоду про визнання винуватості, укладену між ним та прокурором ОСОБА_8 , з підстав того, що відповідно до вимог ст. 474 КПК України, йому не було роз`яснено наслідки підписання такої угоди. При цьому ОСОБА_6 також вказував на недоліки, які, на його думку, наявні в самій угоді про визнання винуватості. 
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції, посилаючись на положення п. 1 ч. 4 ст. 394, ч. 6, 7 ст. 474 КПК України, зазначив, що законодавцем створено процесуальні запобіжники від можливої недобросовісності та зловживання процесуальними правами учасників судового розгляду, які з метою скасування вироку суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості можуть в апеляційній скарзі відмовитися від визнання обставин, які визнавалися ними під час судового провадження на підставі угоди, узгодженого сторонами провадження покарання, тощо.
Крім того, суд апеляційної інстанції також зауважив, що відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості, обвинуваченому було роз`яснено його обов`язки, строк та порядок їх виконання, погоджене покарання, а також роз`яснено зазначені у п.5 наслідки укладення та затвердження угоди, яка завірена підписами обвинуваченого, його захисником та прокурором, тобто укладена угода повністю відповідала вимогам статей 472-475 КПК України, а тому і була затверджена вироком суду.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст. 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.
Отже обвинувачений, стосовно якого було постановлено вирок, яким затверджено угоду про визнання винуватості, має право оскаржити таке рішення суду першої інстанції з підстав того, що йому не було роз`яснено наслідки укладення угоди. 
За таких обставин колегія суддів вважає, що висновки суду апеляційної інстанції про те, що зазначені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 обставини жодним чином не доводять його права на оскарження рішення суду першої інстанції, є передчасними, оскільки, як убачається з апеляційної скарги, ОСОБА_6 оскаржував вирок місцевого суду, яким було затверджено угоду про визнання винуватості, саме внаслідок того, що йому, в порушення ст. 474 КПК України, не було роз`яснено наслідки підписання такої угоди, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України є предметом перевірки суду апеляційної інстанції. 
Посилання суду апеляційної інстанції на положення ч. 2 ст. 394 КПК України як на додатковий аргумент на підтвердження позиції щодо відсутності у обвинуваченого права на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції, оскільки вищенаведена норма процесуального закону визначає підстави, які позбавляють можливості апеляційного оскарження рішення місцевого суду (заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України) не узгоджуються зі змістом апеляційної скарги обвинуваченого, оскільки останній у своїй апеляційній скарзі на такі обставини не посилався.
Крім того, в ході касаційного розгляду було встановлено, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, фактично надав оцінку наявній у справі угоді про визнання винуватості, укладеної між прокурором ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_6 , що суперечить положенням статей 398-401 КПК України, оскільки на стадії вирішення питання про відкриття провадження суд апеляційної інстанції не може досліджувати матеріали провадження або вчиняти інші дії, передбачені статями 404 - 405 КПК України. 
Вищенаведені порушення, на переконання колегії суддів, є істотними, оскільки вони перешкодили суду апеляційної інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення (ч. 1 ст. 412 КПК України).
За таких обставин, а також з огляду на те, що вимоги касаційної скарги про скасування рішень судів попередніх інстанцій та призначення нового розгляду саме у суді першої інстанції, які в силу ст. 424 КПК України не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду апеляційної інстанції, відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 436,  п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, в ході якого слід урахувати наведене та прийняти законне й обґрунтоване судове рішення.
Керуючись статтями 412, 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу засудженого  ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 01 грудня 2022 року про відмову у відкритті апеляційного провадження - скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                                     ОСОБА_3