ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6985/23 Справа № 185/7713/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Головін В.О. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року                                                                м. Дніпро
       Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого судді - Барильської А.П.
       суддів — Макарова М.О., Максюти Ж.І.
       секретар судового засідання - 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства “Сенс Банк” на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2023 року по справі за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства "Альфа-Банк", ОСОБА_3 , треті особи: Державний реєстратор Обласного комунального підприємства "Софіївське бюро технічної інвентаризації" Волос Олена Володимирівна, Державний нотаріус Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Шкицька Юлія Анатоліївна, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Хоміч Оксана Михайлівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, -

В С Т А Н О В И В : 
       
У вересні 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до Акціонерного товариства "Альфа-Банк", правонаступником якого є Акціонерне товариство “Сенс Банк”, ОСОБА_3 , треті особи: Державний реєстратор Обласного комунального підприємства "Софіївське бюро технічної інвентаризації" Волос О.В., Державний нотаріус Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Шкицька Ю.А., Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Хоміч О.М. про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири. 
       Позовні вимоги мотивовані тим, що 06 червня 2007 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку “Укрсоцбанк” та ОСОБА_2 було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії, за яким останній отримав кредит у розмірі 21 900,00 швейцарських франків з кінцевим терміном повернення до 05 червня 2017 року.
       В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №92/07 від 06 червня 2007 року, між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку “Укрсоцбанк” та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого остання надала в іпотеку належне їй на праві власності майно, а саме, квартиру АДРЕСА_1 , предмет іпотеки сторони оцінили в 113 625,00 грн., що за офіційним курсом НБУ на день укладення договору складав 27 406,70 швейцарських франків.
       Позивачі зазначають, що в травні 2015 року Акціонерний комерційний банк соціального розвитку “Укрсоцбанк” звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Павлоградська міська рада Дніпропетровської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки. 
       Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2018 року звернуте стягнення за іпотечним договором № 92/07, на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить іпотекодавцю ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості за договором про надання відновлюваної кредитної лінії № 92/07 від 06 червня 2007 року, в сумі 40 887,68 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 30 квітня 2015 року складає 902 472,53 грн., шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України "Про виконавче провадження", за ціною продажу, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. 
       Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2018 року – змінене, шляхом доповнення резолютивної частини рішення абзацом наступного змісту: «Виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочити до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року». В іншій оскаржуваній частині заочне рішення залишене без змін.
       Позивач вказує, що 13 червня 2018 року АТ “Укрсоцбанк” було видано Вимогу/Іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості. 
       Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 21 лютого 2019 року державним реєстратором Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області Волос О.В. було проведено державну реєстрацію права власності Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на квартиру за адресою АДРЕСА_2 , номер запису про право власності: 30459548.
       Підставою виникнення права власності АТ «Укрсоцбанк» на зазначену квартиру зазначено: вимога/іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості № НОМЕР_1 , видане 13 червня 2018 року АТ «Укрсоцбанк», іпотечний договір № 92/07, посвідчений державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Шкицькою Ю.А. 06 червня 2007 року № 2801, договір про надання відновлювальної кредитної лінії №92/07 від 06 червня 2007 року, укладений між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 ..
       Підстава внесення запису про право власності: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45705089 від 26 лютого 2019 року.
Юридична особа АТ «Укрсоцбанк» з 03 грудня 2019 року є припиненою, її правонаступник – Акціонерне товариство «Альфа-Банк».
       03 вересня 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Хоміч О.М. здійснено державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на квартиру за адресою АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу.
       Позивачі вважають, що державний реєстратор порушив вимоги законодавства, зареєструвавши право власності на належну їм квартиру, яка була їх єдиним житлом. Крім того, державний реєстратор не мав права проводити реєстрацію права власності за іншою особою, оскільки відповідно до умов Договору іпотеки від 06 червня 2007 року для задоволення вимог кредитора у позасудовому порядку необхідно було укласти окремий договір та мати докази отримання позивачами письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання. 
       Також позивачі вказували, що приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Хоміч О.М. не мала права посвідчувати договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться поза межами Дніпровського міського нотаріального округу. Це порушило положення статті 13-1 Закону України «Про нотаріат». 
       Враховуючи викладене, з урахуванням уточнень, позивачі просили визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири № 748 від 03 вересня 2020 року, укладений між ОСОБА_3 та АТ “Альфа Банк”.
       Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири задоволено в повному обсязі.
       Рішення суду мотивоване тим, що оспорюваний договір купівлі-продажу був укладений на підставі рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26 лютого 2019 року щодо реєстрації за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» права власності на спірну квартиру, яке скасоване постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 травня 2023 року, а тому наявні правові підстави для визнання його недійсним. 
       В апеляційній скарзі Акціонерне товариство “Сенс Банк” , яке є правонаступником Акціонерного товариства “Альфа Банк”, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просило рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
       Апеляційна скарга Банку обґрунтована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що Банк набув право власності на іпотечне майно не на підставі судового рішення, а в порядку позасудового звернення стягнення, яке передбачене ст. 37 Закону Україени “Про іпотеку” у відповідності до умов іпотечного договору. Крім того, апелянт вказує на те, що суд першої інстанції не дослідив правомірність дій державного реєстратора щодо реєстрації права власності на спірне майно, а прийняв до уваги лише обставини, які викладені в Постанові Дніпровського апеляційного суду від 23 травня 2023 року. 
       Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 
       Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 06 червня 2007 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку “Укрсоцбанк” та ОСОБА_2 було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії, за яким останні отримав кредит у розмірі 21 900,00 швейцарських франків з кінцевим терміном повернення до 05 червня 2017 року.
       В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №92/07 від 06 червня 2007 року, між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку “Укрсоцбанк” та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, за яким остання надала в іпотеку належне їй на праві власності майно, а саме, квартиру АДРЕСА_1 , предмет іпотеки сторони оцінили в 113 625,00 грн., що за офіційним курсом НБУ на день укладення договору складав 27 406,70 швейцарських франків.
       Встановлено, що в травні 2015 року Акціонерний комерційний банк соціального розвитку “Укрсоцбанк” звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Павлоградська міська рада Дніпропетровської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки. 
       Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2018 року звернуте стягнення за іпотечним договором № 92/07, на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить іпотекодавцю ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості за договором про надання відновлюваної кредитної лінії № 92/07 від 06 червня 2007 року, в сумі 40 887,68 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 30 квітня 2015 року складає 902 472,53 грн., шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України "Про виконавче провадження", за ціною продажу, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. 
       Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2018 року – змінене, шляхом доповнення резолютивної частини рішення абзацом наступного змісту: «Виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочити до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року». В іншій оскаржуваній частині заочне рішення залишене без змін.
       Встановлено, що 21 лютого 2019 року державним реєстратором Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області Волос О.В. було проведено державну реєстрацію права власності Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», який є правонаступником Акціонерного комерційного банку соціального розвитку “Укрсоцбанк”, на квартиру за адресою АДРЕСА_2 , номер запису про право власності: 30459548.
       Підставою виникнення права власності АТ «Укрсоцбанк» на зазначену квартиру зазначено: вимога/іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості № НОМЕР_1 , видане 13 червня 2018 року АТ «Укрсоцбанк», іпотечний договір № 92/07, посвідчений державним нотаріусом Першої павлоградської державної нотаріальної контори Шкицькою Ю.А. 06 червня 2007 року № 2801, договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 92/07 від 06 червня 2007 року, укладений між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 ..
       Підстава внесення запису про право власності: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45705089 від 26 лютого 2019 року.
       Юридична особа АТ «Укрсоцбанк» з 03 грудня 2019 року є припиненою, її правонаступник – Акціонерне товариство «Альфа-Банк».
       Встановлено, що 03 вересня 2020 року між Акціонерним товариством “Альфа-Банк”, правонаступником якого є Акціонерне товариство “Сенс Банк”, та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартиру за адресою АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Хоміч О.М..
       Задовольняючи позовні вимоги та визнаючи недійсним договір купівлі-продажу квартири № 748 від 03 вересня 2020 року, суд першої інстанції виходив з того, що спірний договір був укладений на підставі рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26 лютого 2019 року щодо реєстрації за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» права власності на цю квартиру, яке скасоване постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 травня 2023 року.
       Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
       Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, при цьому кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
       Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
       Тлумачення вказаних норм права свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18; від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, провадження № 12-187гс18; від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, провадження № 14-338цс18; від 11 вересня 2019 року у справі№ 487/10132/14-ц, провадження № 14-364цс19; від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19, провадження № 12-84гс20 та інших).
       Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.
       Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача.
       Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.
       У ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
       Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
       Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України).
       Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
       Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
       Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).
       Статтею 330 ЦК України встановлено, що, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього.
       Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно,
без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).
       Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.
       Право власника на витребування майна від добросовісного набувача
на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.
       Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його із чужого незаконного володіння. 
       Однією з підстав витребування майна від добросовісного набувача є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майноу власність, не з їхньої волі іншим шляхом.
       Рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння є таким рішенням, що передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 
       Колегією суддів встановлено, що Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 травня 2023 року скасоване рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер: 45705089) від 26 лютого 2019 року щодо реєстрації за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» права власності (номер запису: 30459548) на квартиру, загальною площею 64,3 кв.м і житловою площею 37,6 кв.м, за адресою:  АДРЕСА_2 . 
       Вказане свідчить про те, що Банк не мав права на відчуження спірної квартири ОСОБА_3 , спірна нерухомість вибула з власності ОСОБА_1 не з її волі.
       Однак, звертаючись до суду з вимогою про визнання недійсним договору купівлі-продажу №748 від 03 вересня 2020 року, укладеного між ОСОБА_3 та Акціонерним товариством "Альфа Банк", стороною якого жоден із позивачів не були, останні не звернули уваги на той факт, що ефективним засобом відновлення порушеного права є, саме, витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності.
       Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що обраний позивачами спосіб захисту порушеного права у вигляді вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу є неефективним.
       На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог.
       Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
       Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.
       Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду, як таке, що суперечить вимогам матеріального та процесуального законів скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, з наведених вище підстав.
       В зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства “Сенс Банк” підлягає стягненню судовий збір по 744,30 грн. з кожного.
       Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В : 

       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Сенс Банк” — задовольнити частково. 
       Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2023 року — скасувати та прийняти нове рішення.
       У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства "Альфа-Банк", ОСОБА_3 , треті особи: Державний реєстратор Обласного комунального підприємства "Софіївське бюро технічної інвентаризації" Волос Олена Володимирівна, Державний нотаріус Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Шкицька Юлія Анатоліївна, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Хоміч Оксана Михайлівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири — відмовити.
       Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства “Сенс Банк” судовий збір по 744,30 грн. з кожного.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст постанови суду складений  03 листопада 2023 року.

       Головуючий: А.П. Барильська

Судді: М.О. Макаров

Ж.І. Максюта