У Х В А Л А
 
05 грудня 2023 року
м. Київ
 
справа № 359/6722/16
провадження № 61-15529ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.
 
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Самчук Марини Валеріївни на постанову Київського апеляційного суду від 28 вересня 2023  року у справі за позовом акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2016 року акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк»), звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 07 травня 2008 року у розмірі 65 301,50 доларів США, що еквівалентно, згідно з курсом Національного банку України, сумі у розмірі 1 635 423, 63 грн, та вирішити питання розподілу судових витрат.
 
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2022 року позов АТ «Сенс Банк» залишено без розгляду.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 28 вересня 2023  року апеляційну скаргу АТ «Сенс Банк» задоволено. Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2022 року скасовано й передано справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
У жовтні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Самчук М. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить зазначене судове рішення скасувати й залишити без змін рішення суду першої інстанції. 
 
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від  15  листопада 2023 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Самчук М. В. залишено без руху для усунення її недоліків. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.
 
На усунення недоліків, що зазначені в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15  листопада 2023 року заявник направила до суду запитувані матеріали.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити виходячи з наступного.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що на представника банку був покладений обов`язок надати суду оригінали документів, що підтверджують видачу відповідачу кредитних коштів, проте він ухилявся від виконання зазначеного процесуального обов`язку, а отже, така дія сторони у справі об`єктивно перешкоджає розгляду справи, що стало підставою для залишення позову без розгляду. Тому суд апеляційної інстанції на порушення норм процесуального права безпідставно скасував ухвалу суду першої інстанції.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши зміст оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що у листопаді 2022 року представник відповідача подала до суду першої інстанції клопотання про витребування доказів щодо підтвердження видачі ОСОБА_1 грошових коштів на виконання кредитного договору від 07 травня 2008 року або докази на підтвердження знищення цих документів; копію меморіального ордеру з інформацією про зарахування грошових коштів на поточний рахунок відповідача на виконання кредитного договору від 07 травня 2008 року; копії документів на підтвердження здійснення конвертації грошових коштів, зарахованих на поточний рахунок ОСОБА_1 на виконання вищевказаного кредитного договору.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2022 року клопотання представника відповідача про витребування доказів задоволено. Витребувано у АТ «Альфа-Банк» письмові докази, а саме: документи на підтвердження видачі ОСОБА_1 грошових коштів на виконання кредитного договору від 07 травня 2008 року або докази на підтвердження знищення цих документів; копію меморіального ордеру з інформацією про зарахування грошових коштів на поточний рахунок ОСОБА_1 на виконання кредитного договору від 07 травня 2008 року; копії документів на підтвердження здійснення конвертації грошових коштів, зарахованих на поточний рахунок ОСОБА_1 на виконання кредитного договору від 07 травня 2008 року.
Зазначено, що копію вказаної ухвали суду від 09 листопада 2022 року направлено на поштову адресу банку, яку уповноваженою особою отримано 14 листопада 2022 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення.
Вказано, що на виконання вказаної ухвали суду 09 листопада 2022 року представником банку засобами поштового зв`язку 29 листопада 2022 року направлено на адресу суду першої інстанції клопотання та пояснення, до яких долучено виписки по рахункам кредитного договору за період з 07 травня 2008 року по 04 березня 2011 року, що підтверджують фінансові операції, зокрема операції щодо видачі кредитних коштів. Стосовно надання інших витребуваних судом доказів зазначено, що оригінали вказаних документів зберігаються протягом 5 років. 
Визначено, що вказані документи надійшли до суду першої інстанції 08 грудня 2022 року, що вбачається із штампу вхідної кореспонденції суду.
05 грудня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Самчук М. В. подала до суду клопотання про залишення позову без розгляду на підставі пункту дев`ятого частини першої статті 257 ЦПК України, у зв`язку з ненаданням позивачем без поважних причин витребуваних судом доказів.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2022 року позов АТ «Сенс Банк» залишено без розгляду на підставі пункту дев`ятого частини першої статті 257 ЦПК України, так як позивач без поважних причин не надав витребувані судом докази, що необхідні для вирішення цього спору.
Скасовуючи ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2022 року та направляючи справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції помилково дійшов передчасного висновку, оскільки банком було надано документи, проте їх обсяг та оцінка не були предметом апеляційного розгляду.
 
З таким висновком погоджується й Верховний Суд з огляду на таке.
 
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
 
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
 
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
 
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
 
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
 
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена права на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.
 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить зазначену статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
 
Так, у справі «Bellet v. France» ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.
 
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
 
Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
 
Відповідно до частин першої, третьої, сьомої та десятої статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.
 
Відповідно до пункту дев`ятого частини першої статті 257 ЦПК України, яка кореспондується з частиною десятої статті 84 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.
 
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2022 року про витребування доказів, як вірно визначено апеляційною інстанцією, не встановлено строків її виконання. 
 
Крім того, з встановлених апеляційним судом обставин справи вбачається, 14 листопада 2022 року уповноваженою особою банку отримано зазначену ухвалу від 09 листопада 2022 року про витребування доказів. 29 листопада 2022 року представником банку, на виконання вимог цієї ухвали від 09 листопада 2023 року, направлено на адресу суду першої інстанції клопотання та пояснення, до яких долучено виписки по рахункам кредитного договору за період з 07 травня 2008 року по 04 березня 2011 року, які підтверджують фінансові операції відповідача, зокрема операції з видачі кредиту, крім того зазначено інформацію щодо неможливості надання інших витребуваних документів, оскільки їх оригінали зберігаються протягом 5 років.
 
Таким чином, правильно зазначено судом апеляційної інстанції, що позивачем, на виконання ухвали суду першої інстанції від 09 листопада 2022 року, були надані документи.
 
Оскільки суд першої інстанції не встановив строків виконання вказаної вище ухвали, а вимоги ухвали суду були виконані позивачем до дати судового засідання, колегія суддів апеляційного правильно виснувала, що суд першої інстанції, постановляючи ухвалу суду від 05 грудня 2022 року про залишення позовної заяви без розгляду з підстав передбачених пункту дев`ятого частини першої статті 257 ЦПК України, враховуючи зазначені вище обставини, вчинив вказану процесуальну дію передчасно.
 
Отже, враховуючи, що позивачем, на виконання ухвали суду першої інстанції від 09 листопада 2022 року, були надані документи, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що суд першої інстанції не мав правових підстав для залишення позову без розгляду на підставі пункту дев`ятого частини першої статті  257 ЦПК України.
 
Наведені у касаційній скарзі доводи висновку суду апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
 
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Самчук М. В. є необґрунтованою, тому у відкритті касаційного провадження належить відмовити, відповідно до положень частини четвертої статті 394 ЦПК України.
 
Керуючись частиною четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Самчук Марини Валеріївни на постанову Київського апеляційного суду від 28 вересня 2023  року у справі за позовом акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості відмовити.
 
Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                        О. М. Осіян
 
                                                                                                     О. В. Білоконь
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                               Н. Ю. Сакара