РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2023 року 
м. Рівне
Справа № 555/880/23
Провадження № 22-ц/4815/1282/23
Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: Боймиструк С.В.,
судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,
секретар судового засідання: Мороз А.В.,
за участю: ОСОБА_1 ,
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Оніщук М.А. на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 13 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування,
В С Т А Н О В И В:
В травні 2023 року Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування та в обґрунтування позовних вимог вказав, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Антонівка Рівненського району Рівненської області померла рідна матір позивача ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 . Спадкоємцями по закону після смерті матері ОСОБА_4 є позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 . Позивач ОСОБА_2 отримав у приватного нотаріуса Березнівського районного нотаріального округу свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4 на частину житлового будинку АДРЕСА_1 та на частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування даного житлового будинку, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 10.02.2023 року.
Позивач ОСОБА_2 разом зі своєю сім`єю: дружиною ОСОБА_5 та дітьми ОСОБА_6 , ОСОБА_7 постійно були зареєстровані та проживали з померлою матір`ю ОСОБА_4 в одному житловому будинку, натомість відповідач ОСОБА_3 був тільки зареєстрований, однак фактично не проживав в будинку. Догляд за будинком та матір`ю постійно здійснювала сім`я позивача.
Відповідач ОСОБА_3 у 2010 році був засуджений Березнівським районним судом Рівненської області за ч.1 ст.115 КК України, за вбивство співмешканця матері. В результаті даної події матір ОСОБА_4 дуже захворіла, в неї стався інсульт і вона потребувала постійного стороннього догляду.
22.02.2012 року матір ОСОБА_4 було визнано інвалідом І групи загального захворювання з ураженням центральної нервової системи, що підтверджується випискою із акту огляду МСЕК РВН №0203244. Згідно даної виписки вона потребувала постійного стороннього догляду і допомоги.
Позивач ОСОБА_2 постійно займався доглядом матері, з 05.03.2012 року він перебував на обліку в управлінні соціального захисту населення по догляду за інвалідом І групи внаслідок психічного розладу ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою №1520 від 29.09.2014 року. Такий же догляд з 31.01.2017 року по 26.03.2018 року здійснювала за хворою матір`ю і дружина позивача ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою №901 від 09.05.2023 року.
Відповідно до заключення ЛКК №311 від 31.05.2019 року хвора ОСОБА_4 являється інвалідом І групи, потребує постійного стороннього догляду і допомоги. Відповідач ОСОБА_8 після повернення з місць позбавлення волі, з матір`ю не проживав та не здійснював догляду за нею, він проживав в с. Золотолин Костопільського району Рівненської області. Догляд за матір`ю здійснював позивач та його сім`я. Вони доглядали матір, готували їй їжу, прали білизну та одяг, купували продукти харчування та ліки. Відповідач ОСОБА_3 не проживав разом з матір`ю, не навідувався до неї. Під час хвороби матері та її безпорадного стану в силу її віку та стану здоров`я, ухилився від надання їй будь якої допомоги, як фізичної так і матеріальної. Жодним чином не допомагав матері матеріально, ні разу не купував ліків, коли у тому була потреба, ні яким чином не допомагав облаштовувати нормальні побутові умови для її проживання.
Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 13 вересня 2023 року відмовлено в задоволенні позову.
Не погодившись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_2 – адвоката Оніщук М.А. подала апеляційну скаргу в якій доводить про його незаконність через порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що стороною позивача належними та допустимими доказами доведені як потреба матері сторін у догляді так і ухилення відповідача від надання допомоги.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Антонівка Рівненського району Рівненської області померла рідна матір позивача ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 .
Спадкоємцями по закону після смерті матері ОСОБА_4 є позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 .
Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих судам у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.
Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням, передусім, характеру поведінки відповідача. (Правовий висновок зазначений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі 607/8130/19)
З правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 лютого 2022 року у справі № 759/18917/17 (провадження № 61-12894св20), вбачається, що у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України, суд має встановити сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності в сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Безпорадним необхідно розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, суд має з`ясувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.
За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Місцевий суд враховуючи сукупність документальних доказів та показання свідків правильно встановив, що позивачем не надано доказів, які б беззаперечно свідчили про відмову чи ухилення відповідача - ОСОБА_3 від надання допомоги його матері ОСОБА_4 .
Також відсутні докази того, що позивач, доглядаючи за матір`ю, будь-яким чином порушував перед позивачем питання розподілу обов`язків та фінансових витрат щодо догляду, а ОСОБА_8 відмовлявся.
Відповідно не можливо стверджувати і про наявність будь-якого умислу в діянні, яке ставиться у провину відповідачу та потребу у допомозі від ОСОБА_8 за умови отримання її від інших осіб.
Сама по собі наявність потреби в утриманні не є достатньою підставою для усунення спадкоємця від спадкування у порядку передбаченому ч. 5 ст. 1224 ЦК України.
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо усунення від права на спадкування, оскільки суду не були надані достатні докази на підтвердження доводів для усунення від спадщини спадкодавця.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, оскільки були предметом дослідження судом першої інстанції і їм дано правильну правову оцінку у рішенні суду.
За таких обставин судова колегія дійшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Оніщук М.А. залишити без задоволення.
Рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 13 вересня 2023 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 21 грудня 2023 року.

Головуючий                                                                Боймиструк С.В.

Судді:                                                                        Гордійчук С.О.

               Шимків С.С.