ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/588/23 Справа № 695/2858/22 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП	Головуючий у І інстанції Бойко Н. В.   Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И

03 листопада 2023 року                                                                                 м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №695/2858/22 щодо ОСОБА_1 , що надійшли з Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Сіренка М.Ю., - 

в с т а н о в и л а:

Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25 вересня 2023 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковувавних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; постановлено стягнути на користь держави судовий збір у сумі 536 гривень 80 коп.

Як встановлено судом першої інстанції, водій ОСОБА_1 10 жовтня 2022 року о 01 годині 05 хвилин в м. Золотоноша по вул. Шевченка, 109, керував транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності свідків.
Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду, вважаючи її незаконною, представник ОСОБА_1 – адвокат Сіренко М.Ю. подав апеляційну скаргу в якій просив постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25.09.2023 відносно ОСОБА_1 скасувати, справу закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Апеляційну скаргу обгрунтував тим, що факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не підтверджується матеріалами справи вважає, що працівниками поліції було схилено ОСОБА_1 до відмови у проходження огляду, оскільки працівники поліції мають право пропонувати особі пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі, пропонувати відмовитися від проходження працівники поліції не мають права, так як це є волевиявленням особи, а такі дії з боку працівників поліції порушують сам порядок огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння та мають судом розцінюватися як схиляння до вчинення правопорушення, тобто є очевидною провокацією.
Зазначає, що працівниками поліції не було роз`яснено наслідків відмови від проходження огляду.
Апелянт вказує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, і матеріали справи не містять доказів цьому факту, працівники поліції під`їхали до ОСОБА_1 в той час, як він знаходився поблизу автомобіля, разом зі своїми знайомими та нікуди не рухався, за кермом автомобіля перебував його товариш, а тому, на його думку, відсутній склад адміністравтивного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Вказує, що відеозйомка не проводилась безперервно спеціальними технічними засобами, що є порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджену наказом МВС України 18.12.2018 №1026, зареєстрована в МЮ України 11.01.2019 за №28/3299. 
Стверджує, що зміст відеозапису не підтверджує відомостей, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а тому цей відеозапис є недопустимим доказом.
Також апелянт вважає, що працівники поліції не дотрималися вимог ст.266 КУпАП, оскільки не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, автомобіль було залишено йому на зберігання.
Заслухавши думку представника ОСОБА_1 – адвоката Сіренка М.Ю., який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена ст.130 КУпАП.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі : керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд, у відповідності до приписів ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Висновки суду про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають. 
Незважаючи на позицію представника ОСОБА_1 – адвоката Сіренка М.Ю., про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 158118 від 10.10.2022, згідно якого водій ОСОБА_1 10.10.2022 о 01:05 в м. Золотоноша по вул. Шевченка, 109, керував транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності свідків. Під час складання протоколу проводилася відеозйомка на поліцейську бодікамеру на підставі Закону України №1231-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху». ОСОБА_1 при складанні працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП, був присутній, копію даного протоколу отримав. Зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 не зазначив, лише написав «не згідний» та підписався в ньому. Тому, суд першої інстанції прийняв протокол про адміністративне правопорушення як належний і допустимий доказ;
- рапортом старшого інспектора–криміналіста СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ст.лейтенанта поліції Познякова С.С. від 10.10.2022, згідно якого ним 10.10.2022 о 00:50 в м. Золотоноша по вул. Шевченка біля будинку № 109 було зупинено транспортний засіб Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_2 , за кермом якого перебував військовослужбовець ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. В ході спілкування водій визнав, що вживав спиртні напої та пояснив, що їде на автомобілі додому. Після чого було повідомлено чергову частину Золотоніського РВП. Згодом прибув наряд ГРПП для складання відповідних адмінпротоколів;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.10.2022 до КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня», згідно якого ст.інспектором СРПП Золотоніського РВП Литвиненко О.І. було встановлено ознаки алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, та даний водій відмовився від проходження огляду;
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 10.10.2022, згідно яких вони цього дня о 23:00 заступили у комендантський патруль з слідчим Золотоніського РВП лейтенантом поліції Веремієнко В.В. та близько 00:50 вони зупинили транспортний засіб Фольксваген Пасат, д.н.з. НОМЕР_2 , за кермом якого був військовослудбовець ОСОБА_1 , під час перевірки документів у якого були виявлені явно виражені ознаки алкогольного сп`яніння, тому на місце було викликано наряд ГРПП. Прибувши на місце наряд поліції запропонував гр. ОСОБА_1 пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер чи в лікарні, на що ОСОБА_1 відмовився в їх присутності, тому відносно нього було складено адміністративний матеріал.
Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, підтверджується відеозаписами з нагрудних відеокамер, які приєднані до протоколу про адміністративне правопорушення, - (відеореєстраторів), використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100, та були досліджені у судовому засіданні суду першої інстанції, на яких зафіксовано обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, ОСОБА_1 під час відеофіксації, в результаті чого був складений стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції належно встановлені обставини, які дають обґрунтоване право притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апелянта про те, що працівниками поліції було схилено ОСОБА_1 до відмови у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння, не заслуговують на увагу, оскільки в суді апеляційної інстанції не знайшли свого об`єктивного підтвердження.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому статтею 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 р. №1452/735 (далі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17.12.2008 р. №1103 (зі змінами) (далі Порядок), відповідно до яких особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. 
Так, згідно п.7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до пункту 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків, складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я є підставою для притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Судом апеляційної інстанції були переглянуті диски з відеозаписом події від 10.10.2022 з яких вбачається, що цього ж дня о 01:05 в м. Золотоноша по вул. Шевченка, 109, ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності свідків.
Працівник поліції, встановивши ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме, на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» або у медичному закладі – Золотоніській лікарні, на що ОСОБА_1 категорично відмовився (відеозапис 0000021_100082_20221010010359_0013 01:04:50). При цьому, слід зауважити, що після пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі, працівник поліції, пояснив ОСОБА_1 , що він має право відмовитися від такого огляду (відеозапис 0000021_100082_20221010010359_0013 01:04:31), він не пропонував останньому відмовитися від такого проходження огляду на стан сп`яніння, як про це вказує апелянт в апеляційній скарзі.
У розмові з працівником поліції ОСОБА_1 було роз`яснено, що у разі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніня відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому доводи апелянта про нероз`яснення ОСОБА_1 наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння є неспроможними та спростовуються переглянутим відеозаписом події від 10.10.2022 за участі ОСОБА_1 .
Також у розмові з працівником поліції ОСОБА_1 зазначив, що він випив 2-3 рюмки коньяка (відеозапис 0000021_100082_20221010010359_0013 01:10:07), сів в автомобіль і проїхав трохи від Ощадбанку (відеозапис 0000021_100082_20221010010359_0013 01:11:29), також запитував у працівника поліції, чи не можна на цю ситуацію «очі закрити», на що отримав негативну відповідь. 
Твердженя апелянта, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а за кермом автомобіля перебувала інша людина, спростовуються відеозаписом події. Так, ОСОБА_1 на протязі всього часу спілкування з працівниками поліції, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення жодного разу не вказав, що він не керував транспртним засобом.
Після складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був ознайомлений з його змістом та поставив свій підпис, надати письмові пояснення останій не виявив бажання.
З переглянутого відеозапису вбачається, що процедура огляду ОСОБА_1 поліцейськими не була порушена, як на це наголошує апелянт, а йому було запропоновано пройти огляд на місці зупинки за допомогою технічного засобу «Драгер», однак у зв`язку з відмовою йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі від якого ОСОБА_1 також відмовився, тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що поліцейський правомірно склав протокол за порушення саме п. 2.5 Правил дорожнього руху України, як прописано в «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», з чим погоджується і апеляційний суд. 
Доводи апелянта про те, що працівниками поліції порушено порядок огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, є безпідставними і вони спростовуються матеріалами справи.
Твердження апелянта про те, що огляд на стан сп`яніння був проведений працівниками поліції з порушенням вимог ст.266 КУпАП, зокрема, не вівся безперервний відеозапис, тобто наданий запис є фрагментований, є неспроможними, оскільки суд при розгляді справи аналізує лише той об`єм доказів, який наданий суду. Факт відсутності безперервного відео, не змінює відомостей та даних в тій частині, які були надані для дослідження суду та узгоджуються з іншими доказами у справі в їх сукупності. Окрім того, обов`язок поліцейського вести відеозйомку безперервно не є абсолютним та відповідно до вимог п. п. 5, 8 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису поліцейський має право відступити від цих вимог за певних умов.
Враховуючи наявність зафіксованих відеокамерами поліцейських відомостей, у суду апеляційної інстанції відсутні правові та фактичні підстави ставити під сумнів відомості протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не протирічать один одному, що свідчить про їх об`єктивність. 
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королвства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Тому, доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими та спростовуються, як переглянутими апеляційним судом вищевказаними дисками з відеозаписом події від 10.10.2022 за участі ОСОБА_1 , так і іншими матеріалами справи.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
З урахуванням всіх обставин справи, в тому числі і тих, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, підстав для скасування постанови місцевого суду і закриття провадження по справі щодо правопорушника за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, немає.
Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням правил, передбачених вимогами ст.ст.33, 34, 35 КУпАП з урахуванням всіх обставин адміністративного провадження та особи правопорушника, є розмірним до вчиненого і справедливим.
Враховуючи вищевикладене, вважаю, що постанова Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25 вересня 2023 року відносно ОСОБА_1 є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а підстави для її зміни чи скасування відсутні.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, - 

п о с т а н о в и л а :

Постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25 вересня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Сіренка М.Ю. - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка