ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
13 грудня 2023 року
м. Київ
справа № 759/13068/19
провадження № 61-14956св23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр факторингових послуг», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва у складі судді Журибеди О. М. 
від 28 лютого 2023 року та постанову Київського апеляційного суду у складі колегії суддів: Голуб С. А., Писаної Т. О., Таргоній Д. О., від 13 вересня 
2023 року.
Короткий зміст заявлених позовних вимог
1.           У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ФК «Центр факторингових послуг», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, -  ОСОБА_2 , про визнання зобов`язання припиненим.
2.           Свої вимоги позивач мотивував тим, що19 лютого 2008 року між ним та ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства», правонаступником якого є ПАТ «БГ «Банк», укладено кредитний договір № 27, відповідного до якого банк надав йому кредит у розмірі 4 000 000, 00 грн зі сплатою 16 % річних строком до 18 лютого 2013 року.
3.           22 липня 2018 року на адресу брата позивача - ОСОБА_2 , який виступав майновим поручителем за договором іпотеки від 19 лютого 2008 року, надійшло повідомлення від ПАТ «БГ Банк» про те, що 20 червня 2018 року було укладено договір № 27/062018 про відступлення прав вимоги, за яким банк продав майнові права, у тому числі право вимоги до позичальника 
ОСОБА_1 за кредитним договором № 27 від 19 лютого 2008 року, у зв`язку з чим з 20 червня 2018 року новим кредитором (заставодержателем) є 
ТОВ «ФК «Астер-Фінанс». У той же час на адресу брата позивача надійшла нотаріально завірена заява з вимогою про усунення порушень від ТОВ «ФК «Астер-Фінанс».
4.           Позивач вказував, що про зазначені вище повідомлення та заяву дізнався від свого брата в кінці грудня 2018 року, проте з викладеними в них обставинами не погоджується та вважає їх безпідставними, а сам договір 
№ 27/062018 про відступлення прав вимоги таким, що укладений з порушенням законодавства України.
5.           Зазначав, що 18 листопада 2014 року він особисто отримав від ПАТ «БГ Банк» повідомлення про те, що право вимоги за кредитним договором, а також за іпотечним договором було відступлене ТОВ «ФК «Марко Поло», де зазначено, що ТОВ «ФК «Марко Поло» є єдиним власником всіх прав вимоги за вказаним кредитним договором з 12 листопада 2014 року.
6.           10 червня 2015 року від ПАТ «Закритого недифірсикованого венчурного, корпоративного інвестиційного фонду «Солід» надійшло повідомлення, що воно є новим кредитором за кредитним та іпотечними договорами від 19 лютого 2008 року.
7.           18 липня 2015 року він отримав вимогу від ТОВ «ФК «Агро Фактор» про те, що воно є його новим кредитором за вказаним кредитним договором, а також іпотечним договором і вимагає негайного погашення боргу у розмірі 
5 233 466, 19 грн, а також отримав повідомлення від ПАТ «Закритого недифірсикованого венчурного, корпоративного інвестиційного фонду «Солід» про відступлення прав вимоги на користь нового кредитора ТОВ «ФК «Агро Фактор».
8.           Після переговорів з новим кредитором ТОВ «ФК «Агро Фактор» він домовився з приватною особою, яка від його імені 11 вересня 2015 року повністю погасила борг за кредитним договором № 27 від 19 лютого 2008 року, перерахувавши необхідні кошти на зазначений рахунок ТОВ «ФК «Агро Фактор», як нового кредитора.
9.           Зважаючи на викладене та у відповідності до пункту 2.14 кредитного договору, де зазначено, що кредит може бути погашений за позичальника повністю або частково третіми особами відповідно до законодавства України, ОСОБА_3 повністю сплатив заборгованість по кредитному договору, що підтверджується довідкою від 16 листопада 2015 року.
10.        З огляду на наведене позивач вважав, що зобов`язання за кредитним договором № 27 від 19 лютого 2008 року сторонами виконані з дати підтвердження кредитором виконання боржником зобов`язань у повному обсязі, тобто з 16 листопада 2015 року.
11.        Із урахуванням зазначеного, уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд визнати таким, що припинив свою дію 11 вересня 2015 року кредитний договір № 27 від 19 лютого 2008 року, укладений між ним та ПАТ «БГ «Банк», а зобов`язання припиненими.
Основний зміст та мотиви рішення суду першої інстанції
12.        РішеннямСвятошинського районного суду міста Києва від 28 лютого 
2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
13.        Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки визнання правочину щодо передачі прав вимоги за договором про відступлення прав вимоги від 14 листопада 2014 року, відповідно до якого ПАТ «БГ Банк» передало права вимоги до позичальника 
ТОВ «ФК «Марко Поло», тягне за собою недійсність інших правочинів щодо відступлення прав вимоги, у тому числі і за кредитним договором № 27 
від 19 лютого 2008 року, укладеним з ОСОБА_1 . Самим ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором не виконано належним чином, оскільки при виконанні зобов`язання був відсутній елемент належного кредитора в особі ТОВ «ФК «Астер-Фінанс», а в подальшому в особі «ТОВ «ФК «Центр факторингових послуг». Тому позивач не може посилатися на факт перерахування коштів за кредитним договором № 27 від 19 лютого 2008 року на користь ТОВ «ФК «Агро Фактор» як на виконання зобов`язання відповідно до статті 599 ЦК України.
14.        Також суд першої інстанції зазначив, що позивач не позбавлений права звернутися за захистом своїх прав до ТОВ «ФК «Агро Фактор», якому він через приватну особу, судячи з позовної заяви, перерахував кошти за кредитним договором, укладеним між ним та ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства», правонаступником якого є ПАТ «БГ Банк», і право вимоги за яким на підставах, визначених законом, перейшло до ТОВ «ФК «Астер-Фінанс» та в подальшому до ТОВ «ФК «Центр факторингових послуг».
Основний зміст та мотиви постанови суду апеляційної інстанції
15.        Постановою Київського апеляційного суду від 13 вересня 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без задоволення, а  рішення Святошинського районного суду міста Києва від 28 лютого 2023 року - без змін.
16.        Суд апеляційної інстанції підтвердив правильність висновків суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки у судовому порядку визнано недійсним правочин щодо передачі прав вимоги за договором про відступлення прав вимоги від 14 листопада 2014 року, відповідно до якого ПАТ «БГ Банк» передало права вимоги до позичальника 
ТОВ «ФК «Марко Поло», у тому числі і за кредитним договором № 27 
від 19 лютого 2008 року, укладеним з позивачем. Отже і всі інші правочини, за якими ТОВ «ФК «Марко Поло» передало право вимоги іншим юридичним особам, а також наступні правочини, укладені між наступними кредиторами, є недійсними.
17.        Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зобов`язання за кредитним договором позивачем не виконано належним чином, оскільки належним кредитором був ПАТ «БГ Банк», в подальшому ТОВ «ФК «Астер-Фінанс», а на час ухвалення рішення - «ТОВ «ФК «Центр факторингових послуг».
Узагальнені доводи касаційної скарги
18.        18 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 лютого 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 вересня 2023 року і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.
19.        Підставами касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанції заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2723цс16, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 9901/335/20, 
у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 20 червня 2018 року у справі № 820/1186/17 та 
у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі 
№ 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі № 361/2105/16-ц, 
від 07 серпня 2019 року у справі № 496/1561/16-ц, від 10 червня 2020 року 
у справі № 226/1863/2018, від 30 березня 2021 року у справі № 530/544/16-ц, від 07 липня 2021 року у справі № 922/2592/19, від 03 листопада 2021 року 
у справі № 705/3275/18, від 03 травня 2022 року у справі № 205/5252/19, 
від 25 жовтня 2022 року у справі № 510/280/21 (пункт 1 частини другої 
статті 389 ЦПК України), а також вказує, що суди не дослідили зібрані у справі докази та не надали їм належної правової оцінки. (пункт 4 частини другої             статті 389 ЦПК України).
20.        Заявник зазначає, що при вирішенні спору суди дійшли хибного висновку щодо обізнаності ОСОБА_1 про недійсність договору відступлення права вимоги, укладеного 12 листопада 2014 року між ПАТ «БГ Банк» та ТОВ «ФК «Марко Поло», оскільки доказів такої обізнаності матеріали справи не містять. Наявний у матеріалах справи текст повідомлення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БГ Банк» від 08 липня 2015 року не може бути визнаний таким доказом, адже факт його направлення на адресу позивача і отримання ним є доведеним. Позивач стверджує, що не мав інформації про те, що зазначений договір відступлення права вимоги є нікчемним (недійсним), отже він добросовісно виконав зобов`язання за кредитним договором, сплативши заборгованість ТОВ «ФК «Агро Фактор», а тому правомірно вважає, що зобов`язання за кредитним договором мають бути припиненими.
21.        Заявник вказує, що суди правомірно встановили, що заборгованість по кредиту була повністю погашена станом на 11 вересня 2015 року. Однак, поза увагою судів залишилось те, що станом на 11 вересня 2015 року жодних рішень про визнання недійсними договорів про перехід до нього прав вимоги за кредитним договором не існувало. Він був належним чином повідомлений про зміну кредитора в кредитних зобов`язаннях. Жодної інформації про наміри               ПАТ «БГ Банк» визнати договори відступлення права вимоги, укладені з ТОВ «ФК «Марко Поло» 12 листопада 2014 року та 14 листопада 2014 року, ані                    ОСОБА_4 , ані ТОВ «Агро Фактор» не мали. Матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження зворотного. 
22.        Доводи касаційної скарги зводяться до того, що сплата коштів на виконання кредитного договору була здійснена на користь належного кредитора. 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
23.        Ухвалою Верховного Суду від 02 листопада 2023 року відкрито касаційне провадження у справі № 759/13068/19.
24.        Ухвалою Верховного Суду від 06 грудня 2023 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
25.        У поданому відзиві на касаційну скаргу ТОВ «ФК «Центр факторингових послуг» посилається на те, що рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду є законними і обґрунтованими, прийнятими відповідно до норм матеріального і процесуального права. Вважає, що суди дійшли цілком правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, а доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі. Посилання заявника у касаційній скарзі на положення статті 516 ЦК України та правові позиції про її застосування свідчать про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Зазначена умова визначає належним виконання первісному кредитору, яким є ПАТ «БГ Банк», але на користь ПАТ «БГ Банк» позивачем кошти не сплачувалися.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
26.        19 лютого 2008 року між ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства», правонаступником якого є ПАТ «БГ Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 27.
27.        Відповідно до пункту 1.1 кредитного договору банк на умовах, передбачених цим договором, надав позивачу кредит у національній валюті у розмірі 4 000 000, 00 грн для поточних потреб зі сплатою 16 % річних за користування кредитом.
28.        Пунктом 1.3 договору визначено строк повернення кредиту - 18 лютого 2013 року або строк, встановлений у відповідності з пунктами 2.7, 2.8 цього договору.
29.        З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 19 лютого 2008 року між ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, предметом якого є нежилий будинок - кафе (літ. А), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 283, 60 кв. м.
30.        В подальшому між ВАТ «Універсальний банк Розвитку та Партнерства», правонаступником якого є ПАТ «БГ Банк», та ОСОБА_1 укладено низку договорів про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 27 
від 19 лютого 2008 року, зокрема договір № 1 від 11 серпня 2008 року, договір 
№ 2 від 10 листопада 2008 року.
31.        12 листопада 2014 року між ПАТ «БГ Банк» та ТОВ «ФК «Марко Поло» укладено договір про відступлення права вимоги, а 14 листопада 2014 року - нотаріально посвідчений договір про відступлення права вимоги, згідно з якими мало місце відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами, що забезпечують виконання кредитних договорів, зокрема договору № 27 від 19 лютого 2008 року.
32.        14 листопада 2014 року ОСОБА_1 було отримано повідомлення від ПАТ «БГ Банк» за вих. № 70333 про відступлення права вимоги за кредитним договором № 27 від 19 лютого 2008 року на користь ТОВ «ФК «Марко Поло».
33.        Також 14 листопада 2014 року позивачем отримано повідомлення від 
ТОВ «ФК «Марко Поло» про те, що з 12 листопада 2014 року ПАТ «БГ Банк» відступив свої вимоги за кредитним договором № 27 від 19 лютого 2008 року, таким чином новий кредитор набув права вимоги по кредитному договору, а також став заставодержателем/іпотекодержателем по договору/договорам забезпечення.
34.        05 червня 2015 року майнові права за вказаним кредитним договором були відступлені ТОВ «ФК «Марко Поло» на користь ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Солід», від імені та в інтересах і за рахунок якого на підставі договору про управління активами № 1-КІФ від 01 червня 2012 року діє ТОВ «Компанія по управлінню активами «Домініон-Капітал».
35.        14 липня 2015 року між ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Солід» та ТОВ «ФК «Агро Фактор» укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Агро Фактор» набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 27 від 19 лютого 2008 року.
36.        14 липня 2015 року ОСОБА_1 направлено повідомлення про відступлення права вимоги, згідно з яким ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Солід» повідомив про відступлення своїх прав вимоги ТОВ «ФК «Агро Фактор» за кредитним договором № 27 від 19 лютого 2008 року та всіма додатковими угодами до нього, що укладені між ОСОБА_1 і ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ «БГ Банк», що належали первісному кредитору на підставі договору про відступлення права вимоги, що укладений з ТОВ « ФК «Марко Поло».
37.        Згідно з довідкою, виданою директором ТОВ «ФК «Агро Фактор» 
16 листопада 2015 року за вих. № 16/11, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 27 від 19 лютого 2018 року, укладеним з 
ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства», правонаступником якого є ПАТ «БГ Банк», право вимоги за яким належить ТОВ «ФК «Агро Фактор» на підставі договору про відступлення права вимоги від 14 липня 2015 року, укладеного з ПАТ «Закритий недеверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Солід», якому належали права вимоги за кредитним договором на підставі договору відступлення права вимоги від 05 червня 
2015 року, укладеного з ТОВ «ФК «Марко Поло», якому належали права вимоги за кредитним договором на підставі договору відступлення права вимоги 
від 12 листопада 2014 року, укладеного з ПАТ «БГ Банк», станом на 16 листопада 2015 року погашена в повному обсязі, будь-які претензії майнового характеру до боржника ОСОБА_1 у кредитора ТОВ «ФК «Агро Фактор» відсутні.
38.        Також, згідно з довідкою директора ТОВ «ФК «Агро Фактор» від 11 вересня 2015 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 27 
від 19 лютого 2018 року станом на 11 вересня 2015 року погашена в повному обсязі, будь-які претензії майнового характеру до боржника ОСОБА_1 у кредитора ТОВ «ФК «Агро Фактор» відсутні.
39.        Разом з тим, згідно з повідомленням уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БГ Банк» від 08 липня 2015 року, ОСОБА_1 було повідомлено, що ПАТ «БГ Банк» наголошує, що договір про відступлення права вимоги від 12 листопада 2014 року та договір про відступлення права вимоги від 14 листопада 2014 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 
Войнарською І. А. та зареєстрований в реєстрі за № 1025, було укладено з численними порушеннями норм діючого законодавства України. Про нікчемність вказаних договорів було повідомлено ТОВ «ФК «Марко Поло» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войнарську І. А.
40.        02 грудня 2015 року Київським апеляційним господарським судом за результатами розгляду справи № 910/2924/15-г за позовом ПАТ «БГ Банк» до ТОВ «ФК «Марко Поло» за участю третіх осіб: приватного нотаріуса 
КМНО Войнарської І. А., ПАТ «ЗНВКІФ «Солід», ТОВ «ФК «Агро Фінанс», ТОВ «КУА «Домініон-Солід», про визнання нікчемними правочинів та застосування наслідків їх недійсності, прийнято постанову, якою, зокрема, визнано недійсними договір про відступлення права вимоги від 14 листопада 2014 року та договір про відступлення права вимоги від 12 листопада 2014 року, укладені між ПАТ «БГ Банк» та ТОВ «ФК «Марко Поло».
41.        Постанова Київського апеляційного господарського суду від 02 грудня 2015 року залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 16 березня 2016 року.
42.        20 червня 2018 року між ПАТ «БГ Банк» та ТОВ «ФК «Астер-Фінанс» укладено договір № 27/062018 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого банк продав майнові права, в тому числі право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 27 від 19 лютого 2008 року відповідачу.
43.        Повідомленням уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БГ Банк» від 13 липня 2018 року банк повідомив іпотекодавця, що на підставі договору № 27/062018 від 20 червня 2018 року про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги новим кредитором (заставодержателем) за кредитним договором та договором іпотеки 
від 19 лютого 2008 року є ТОВ «ФК «Астер-Фінанс».
44.        У відповідності до змісту заяви ОСОБА_5 , яка діє від імені ТОВ «ФК «Астер-Фінанс», посвідченої приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Коба Н. В., вимога про усунення порушення від ОСОБА_2 , як майнового поручителя/іпотекодавця на підставі договору іпотеки від 19 лютого 2008 року за реєстровим № 885, який забезпечує виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 27 від 19 лютого 2008 року усунути в 30-денний строк з моменту відправлення цієї вимоги порушення умов договору шляхом сплати заборгованості в сумі 4 674 233, 55 грн на користь ТОВ «ФК «Астер-Фінанс».
45.        08 липня 2020 року між ТОВ «ФК «Астер Фінанс» та ТОВ «ФК «Центр факторингових послуг» укладено договір № 08/07/20 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитним договором № 27 від 19 лютого 2008 року з усіма додатковими угодами та можливими змінами і доповненнями до нього, укладеним між ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства» (правонаступником якого є ПАТ «БГ Банк») та ОСОБА_1 , включаючи права вимоги до правонаступників боржника, спадкоємців боржника або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржника за основним договором, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до нього.
46.        08 липня 2020 року між ТОВ «ФК «Астер Фінанс» та ТОВ «ФК «Центр факторингових послуг» було укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, за умовами якого у зв`язку з укладенням між новим іпотекодержателем та первісним іпотекодержателем договору № 08/07/20 про відступлення права вимоги від 08 липня 2020 року, первісний іпотекодержатель відступає новому іпотекодержателю своє право вимоги за договором іпотеки від 19 лютого 2008 року.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
47.        Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
48.        Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою 
статті 411 цього Кодексу.
49.        Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
50.        Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
51.        Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
52.        За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
53.        Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
54.        Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
55.        Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
56.        Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).
57.        Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).
58.        Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). 
59.        До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.
60.        За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).
61.        Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
62.        У відповідності до статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
63.        Статтею 598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
64.        Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
65.        Судами встановлено, що постановою Київського апеляційного господарського суду у справі № 910/2924/15-г від 02 грудня 2015 року визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 14 листопада 2014 року, укладений між ПАТ «БГ Банк» та ТОВ «ФК «Марко Поло», визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 12 грудня 2014 року, укладений між ПАТ «БГ Банк» та ТОВ «ФК «Марко Поло», а також застосовано наслідки недійсності правочину про відступлення прав вимоги від 12 грудня 2014 року шляхом зобов`язання ТОВ «ФК «Марко Поло» повернути ПАТ «БГ Банк» оригінали всіх документів, які зазначені в акті прийому-передачі документації.
66.        На підставі чинного договору № 27/062018 від 20 червня 2018 року про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги ТОВ «ФК «Астер-Фінанс» було правонаступником первісного кредитора ПАТ «БГ Банк» у грошовому зобов`язанні з позивачем ОСОБА_1 за кредитним договором.
67.        В подальшому, на підставі договору № 08/07/20 про відступлення права вимоги від 08 липня 2020 року ТОВ «ФК «Центр факторингових послуг» стало новим кредитором позивача за кредитним договором № 27 від 19 лютого 
2008 року.
68.        Згідно з повідомленням про відступлення права вимоги за кредитним договором від 13 липня 2020 року у ОСОБА_1 існує заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 4 674 233, 55 грн, яка складається із суми основної заборгованості - 3 999 998, 31 грн та суми заборгованості по процентам 674 235, 31 грн.
69.        Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
70.        За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
71.        У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
72.        Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку поданим доказам, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання зобов`язання припиненим, оскільки позивач не довів належними доказами виконання боргових зобов`язань перед кредитором, якому належить право вимоги.
73.        При вирішенні спору суди попередніх інстанцій, враховуючи встановлені у справі № 910/2924/15-г обставини, правильно виходили з того, що оскільки в судовому порядку визнано недійсним правочин щодо передачі прав вимоги за договором про відступлення прав вимоги від 14 листопада 2014 року, відповідно до якого ПАТ «БГ Банк» передало ТОВ «ФК «Марко Поло» права вимоги до позичальника за кредитним договором № 27 від 19 лютого 2008 року, ТОВ «ФК «Марко Поло» не було уповноважено на подальшу передачу права вимоги іншим юридичним особам.
74.        Доводи заявника про те, що ним було виконано зобов`язання за кредитним договором № 27 від 19 лютого 2008 року шляхом перерахування грошових коштів новому кредитору ТОВ «ФК «Агро Фактор» обґрунтовано не взяті до уваги судами попередніх інстанцій, оскільки ТОВ «ФК «Агро Фактор» не є кредитором за кредитним договором, укладеним між банком та ОСОБА_1 . Належним кредитором за борговими зобов`язаннями позивача було ПАТ «БГ Банк», яке відступило право вимоги ТОВ «ФК «Астер-Фінанс», яке в свою чергу відступило права вимоги «ТОВ «ФК «Центр факторингових послуг».
75.        Позивачем не надано достовірних доказів на підтвердження виконання боргових зобов`язань за кредитним договором № 27 від 19 лютого 2008 року перед дійсним кредитором, а тому відсутні правові підстави для визнання припиненими зобов`язання за цим кредитним договором, що укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства», правонаступником якого виступало ПАТ «БГ Банк».
76.        Слід також зазначити, що позивач не позбавлений права звернутися за захистом своїх прав до ТОВ «ФК «Агро Фактор», якому згідно з його доводами було перераховано грошові кошти.
77.        Переглядаючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд надав належну оцінку доводам апеляційної скарги, зокрема і доводам ОСОБА_1 в частині його неповідомлення судом першої інстанції про розгляд справи, які визнані апеляційним судом необґрунтованими.
78.        Доводи касаційної скарги висновків суду першої та апеляційної інстанції не спростовують, на правильність висновку про відмову у задоволенні позовних вимог не впливають.
79.        Висновки судів першої та апеляційної інстанцій з урахуванням обставин цієї справи не суперечать висновкам Верховного Суду України, Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, на які заявник послався в обґрунтування доводів касаційної скарги.
80.        Колегія суддів, надаючи оцінку судовим рішенням на предмет їх законності у межах доводів касаційної скарги, погоджується з висновками суду першої та апеляційної інстанцій, оскільки суди правильно застосували норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
81.        Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.           Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2.           Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 28 лютого 
2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 вересня 
2023 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий           	       Є. В. Синельников  	
Судді 	       О. В. Білоконь          О. М. Осіян           Н. Ю. Сакара   	
 	       В. В. Шипович