ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/25282/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Лисенко В.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  29 листопада 2023 року                                                          м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
          Головуючого судді:                                                          Чаку Є.В., 
          суддів:                                                                             Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

                                   В С Т А Н О В И В:
Позивачка звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на отримання пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періодів роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 та у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком з 20.07.2021; зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу роботи позивача, що дає право на отримання пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 та призначити пенсію за віком з 12.05.2021.
Київський окружний адміністративний суд рішенням від 25 серпня 2023 року позов задовольнив у повному обсязі.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. 
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивачка, досягнувши 60 років, звернулась до відповідача із заявою від 20.07.2021 про призначення пенсії згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Листом від 30.07.2021 №2600-0206-8/122162 відповідач повідомив позивачку, що їй відмовлено у призначенні пенсії.
Підставою прийняття вказаного рішення слугувала відсутність страхового стажу роботи. Зазначено, що загальний стаж позивачки складає 25 років 7 місяців 24 днів при необхідному стажі 28 років, та до страхового стажу не зараховані періоди роботи позивачки згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки ім`я зазначене у свідоцтві про шлюб « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним.
Не погодившись із прийнятим рішенням, позивачка звернулася до суду з відповідним позовом. 
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Умови призначення пенсії за віком встановлено ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.03.2003 №1058-ІV (Закон №1058-ІV).
Згідно ч. 1 ст. 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.
Аналіз зазначених норм свідчить, що для призначення пенсії за віком в контексті спірних правовідносин в 60 років необхідне виконання двох умов:
- пенсіонеру в період з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року повинно виповнитися 60 років;
- наявність у пенсіонера страхового стажу не менше 28 років на дату досягнення 60- річного віку.
Дотримання цих умов є підставою для виникнення у пенсіонера права на пенсію за віком в контексті спірних правовідносин.
Колегія суддів зазначає, що згідно зі статтею 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставах інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ та організацій або їх правонаступників, в яких має бути вказано період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, первинні документи за час виконання роботи.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Судом встановлено та відповідачем не заперечується факт того, що станом на час звернення позивачки із заявою про призначення пенсії за віком, ОСОБА_1  виповнилось 60 років.
Відповідач визнає страховий стаж позивачки 25 років 7 місяців 24 дні.
У рішенні про відмову у призначенні пенсії зазначено, що до страхового стажу не зараховані періоди роботи позивачки згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки ім`я зазначене у свідоцтві про шлюб « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним.
Судом встановлено, що у паспорті громадянина України прізвище, ім`я та по батькові позивачки зазначено - ОСОБА_1 (російською мовою - ОСОБА_3 ).
У свідоцтві про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 прізвище, ім`я та по батькові позивачки зазначено - ОСОБА_4 , після укладення шлюбу прізвище позивачки - « ОСОБА_5 ».
У трудовій книжці серії НОМЕР_1 на першій сторінці зазначено прізвище, ім`я та по батькові позивачки - ОСОБА_3 .
Незарахування періодів роботи позивачки відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 14.11.1978 зумовлене саме не відповідністю імені позивачки, зазначеного у свідоцтві про шлюб « ОСОБА_2 » та у паспорті « ОСОБА_6 ».
Проте колегія суддів зазначає, що запис у трудовій книжці позивачки виконано російською мовою та відповідає відомостям паспорту позивачки, вчиненими російською мовою.
Вказані обставини підтверджуються також експертним висновком Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/768-п/2 від 05.06.2023, №056/769-п/2 від 05.06.2023, в якому зазначено, що українські записи особового імені Парасковія (свідоцтво про укладення шлюбу, запис ОСОБА_7 ) і ОСОБА_6 (паспорт громадянина України, запис ОСОБА_3 ) та російські записи ОСОБА_6 (паспорт громадянина України, запис російською мовою ОСОБА_3 ; трудова книжка, запис російською мовою ОСОБА_8 ) і ОСОБА_2 (свідоцтво про народження, запис російською мовою ОСОБА_9 ) в документах, наданих для експертизи, є ідентичними.
Враховуючи викладене у сукупності, колегія суддів вважає, що вищезазначена розбіжність в особовому імені позивачки не може бути підставою неврахування відповідних періодів її роботи для обрахунку стажу при обчисленні пенсії, оскільки позивачка не може відповідати за правильність оформлення документів і відповідність дотримання вимог законодавства на підприємстві.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що територіальний орган Пенсійного фонду приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії за віком не надав належної оцінки документам, поданим заявницею, формально підійшов до вирішення наявного права особи на пенсію, оскільки не здійснив всіх можливих та достатніх дій, в межах прав, наданих пенсійним органам для недопущення порушення прав особи на соціальний захист.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову шляхом визнання протиправними дії відповідача та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_3 , що дає право на отримання пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 та призначити позивачу пенсію за віком з 20.07.2021.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

                                                   П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя:                                                              Є.В. Чаку

          Судді:                                                                                  Н.М. Єгорова
                                                                                              
                                                                                             А.Ю. Коротких