УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
    
04 грудня 2023 року
м. Київ
 
справа № 308/13639/16-ц
провадження № 61-16654ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 19 грудня 2022 року, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 09 лютого 2023 року та постанови Закарпатського апеляційного суду від 23 жовтня 2023 року у складі колегії суддів: Собослой Г. Г., Джуга С. Д., Мацунич М. В., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації вартості частки у спільній сумісній власності на будинок,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання права власності на 2/3 частини земельних ділянок, у якому уточнивши позовні вимоги просила суд визнати спільною сумісною власністю об`єкт незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_3 право власності на 3/4 частини об`єкту незавершеного будівництва станом на 17 листопада 2010 року, визнати за нею право власності на 3/4 частини земельної ділянки за кадастровим номером 2110100000:46:002:0196 та 3/4 частини земельної ділянки за кадастровим номером 2110100000:46:002:0050 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, визнати недіcйними договори купівлі-продажу земельних ділянок № 2296 від 27 серпня 2013 року та № 2297 від 27 серпня 2013 року, визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 6637304 від 10 жовтня 2013 року про реєстрацію за ОСОБА_5 права власності на житловий будинок житловою площею 61,7 кв.м, загальною площею 140 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та свідоцтво про право власності серія та номер НОМЕР_1 від 10 жовтня 2013 року.
 
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 16 вересня 2022 року прийнято заяву про зміну предмету позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Хребтань Н. М., Виконавчий комітет Ужгородської міської ради, про поділ майна подружжя, визнання права власності, визнання недійсними договорів. Виключено з числа учасників справи відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та третіх осіб які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Хребтань Н. М. та Виконавчий комітет Ужгородської міської ради та в подальшому вирішено продовжувати розгляд справи за позовною заявою  ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації з урахуванням заяви зі зміненим предметом позову.
 
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 19 грудня 2022 року позовну заяву ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію в розмірі 1/2 частини вартості будівельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі будівництва будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 станом на листопад 2010 року, що становить 255 453,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 09 лютого 2023 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації вартості частки у спільній сумісній власності на будинок відмовлено.
 
Ухвала мотивована тим, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 16 вересня 2022 року прийнято заяву про зміну предмету позову, відповідач ОСОБА_1 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду виключена з числа учасників справи. Посилання відповідача на те, що при заміні неналежного відповідача понесені відповідачем ОСОБА_1 судові витрати повинні бути компенсовані позивачем відповідно до частини п`ятої статті 51 ЦПК України, є необґрунтованим, оскільки вони спростовуються матеріалами справи. Так, звернення позивача до суду за захистом порушеного права не може свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами та відповідними обов`язками. Звернення позивача до суду із заявою про зміну предмету позову шляхом подання письмової заяви не може свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами та відповідними обов`язками. Такі дії не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу. Доказів саме необґрунтованих дій позивача при зверненні до суду, відповідачем не надано, а отже відповідачем такий факт не доведено.
 
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 23 жовтня 2023 року апеляційне провадження у справі № 308/13639/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 19 грудня 2022 року закрито. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 09 лютого 2023 року залишено без змін.
 
Рішення суду апеляційної інстанції мотивована тим, що питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 оскаржуваним судовим рішенням не вирішувалось, відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України апеляційне провадження підлягає закриттю. В частині ухвали суду першої інстанції від 09 лютого 2023 року, якщо відмовлено у задоволенні клопотання про стягнення судових витрат у розмірі 178 150,00 грн, враховуючи те, що ухвалою суду від 16 вересня 2022 року прийнято заяву позивачки про зміну предмету позову та відповідачка ОСОБА_1 виключена з числа учасників та звернення позивача до суду за захистом порушеного права не може свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами та відповідними обов`язками і не можуть тягнути за собою обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрат на правову допомогу.
 
До Верховного Суду засобами поштового зв`язку 21 листопада 2023 року подано касаційну скаргу  ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 19 грудня 2022 року,ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 09 лютого 2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 23 жовтня 2023 року, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити та задовольнити заяву про стягнення судових витрат. При цьому посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права. 
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
 
Судами встановлено, що 02 лютого 2008 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області зроблено актовий запис 41 і згідно рішення Свалявського районного суду від 17 листопада 2010 року, яке набрало законної сили 30 листопада 2010 року шлюб, між сторонами розірвано.
 
Предметом розгляду у зазначеній справі є правовідносини, що склалися між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з приводу поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і після уточнення заявлених позовних вимог позивачка просила стягнути грошову компенсацію із відповідача на свою користь що становить частину недобудованого будинку по АДРЕСА_1 .
 
Судами зазначено, що будівництво житлового будинку - об`єкта незавершеного будівництва було розпочато та здійснювалося ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у період їх шлюбу, за їх спільні кошти і ці обставини не спростовані сторонами.
 
Апеляційний суд встановив, що у подальшому спірний об`єкт незавершеного будівницта відчужувався за договорами купівлі-продажу і останнім власником є  ОСОБА_1 .
 
При цьому, якщо обставини вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі в справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
В частині оскарження рішення суду першої інстанції від 19 грудня 2022 року.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
 
Аналіз матеріалів касаційної скарги та Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що рішення Ужгородського міськрайонного суду від 19 грудня 2022 року в апеляційному порядку не переглядалося.
 
Ураховуючи те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції апеляційним судом по суті не переглядалося, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження рішення Ужгородського міськрайонного суду від 19 грудня 2022 рокуслід відмовити.
 
В частині оскарження ухвали суду першої інстанції від 09 лютого 2023 року.
 
Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.
 
У пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
 
Оскарження ухвали суду першої інстанції щодо визнання розміру судових витрат у передбачено пунктом 13 частини першої статті 353 ЦПК України.
 
В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 28 червня 2022 року у справі 
№ 477/1315/20 (провадження № 14-183цс21), оприлюдненої 25 жовтня 2022 року, вказано, що «ухвала суду першої інстанції стосовно компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи (зокрема витрат на професійну правничу допомогу), внаслідок необґрунтованих дій позивача є ухвалою щодо визначення розміру судових витрат. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що оскільки ухвала суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат не належить до переліку ухвал, визначених у пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України, таку ухвалу не можна оскаржити у касаційному порядку. А тому не можна оскаржити у цьому порядку і постанову апеляційного суду про залишення без змін вказаної ухвали суду першої інстанції. Отже, касаційне провадження за касаційною скаргою відповідачки слід закрити».
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Таким чином, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки ухвала Ужгородського міськрайонного суду від 09 лютого 2023 року за наслідками перегляду ухвали про визначення розміру судових витрат не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України. 
 
В частині оскарження постанови Закарпатського апеляційного суду від 23 жовтня 2023 року
 
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зроблено висновок, що «аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків».
 
У пункті 3 частини першої статті 362 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
 
Встановивши, що рішення Ужгородського міськрайонного суду від 19 грудня 2022 року не вирішувалось питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків ОСОБА_1 , апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про закриття апеляційного провадження.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Згідно частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених рішень свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.
 
Керуючись статтями260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 19 грудня 2022 року, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 09 лютого 2023 року та постанови Закарпатського апеляційного суду від 23 жовтня 2023 року у складі колегії суддів: Собослой Г. Г., Джуга С. Д., Мацунич М. В., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації вартості частки у спільній сумісній власності на будинок.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                         І. О. Дундар 
 
                                                                                                  Є. В. Краснощоков
 
                                                                                                  М. М. Русинчук