У х в а л а  
 
05 жовтня 2023 року
м. Київ
 
справа № 219/4421/21
провадження № 61-13499ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,  
Сердюка В. В.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 серпня 2023 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Черкаської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції у Черкаській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Черкаській області, про відшкодування моральної шкоди,
 
В с т а н о в и в:
 
У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Держави Україна в особі Черкаської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, про відшкодування моральної шкоди.
 
Просив суд зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, незалежно від вини посадових осіб Черкаської обласної прокуратури, та Головне управління Національної поліції в Черкаській області, відшкодувати за рахунок коштів державного бюджету моральну шкоду в сумі 500 000,00 грн та додатково кожний податок, який може бути нарахований на цю суму, в якості компенсації моральної шкоди у зв`язку з публікацією на шпальтах тижневика статті, в якій зазначено ОСОБА_1 злочинцем-терористом, без наявності судового рішення, яке набрало законної сили.
Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 13 лютого 
2023 року, з урахуванням ухвали від 22 березня 2023 року про виправлення описки, позов   ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнено з Державного бюджету України на користь   ОСОБА_1 7 000,00 грн компенсації моральної шкоди.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 серпня 2023 року апеляційні скарги Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Черкаської обласної прокуратури задоволено.
 
Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 13 лютого 
2023 року скасовано.
 
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Черкаської обласної прокуратури, Головне управління Національної поліції у Черкаській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Черкаській області, про відшкодування моральної шкоди відмовлено.
 
Сплачений Головним управлінням Державної казначейської служби України у Черкаській області судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1 362, 00 грн компенсовано Головним управлінням Державної казначейської служби України у Черкаській області за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
 
Сплачений Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1 362,00 грн компенсовано Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
 
Сплачений Черкаською обласною прокуратурою судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1 362,00 грн компенсовано Черкаській обласній прокуратурі за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
 
12 вересня 2023 року ОСОБА_1 (далі - заявник) засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 серпня 2023 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення, а рішення Дружківського міського суду Донецької області від 13 лютого 2023 року залишити в силі, не передаючи справу на новий розгляд в частині встановлення розміру відшкодування нанесеної моральної шкоди.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2023 року становить 2 684,00 грн.
 
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що ціна позову ОСОБА_1 , складає 500 000,00 грн і не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684*250=671 000,00 грн).
 
У касаційній скарзі заявник посилається на незаконність постанови суду апеляційної інстанції. Проте при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Касаційна скарга не містить обґрунтувань випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
 
Зазначене відповідає і Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, згідно з якими державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження                    будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations                         Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la                            Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі                 ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 5 квітня 2018 року).
 
Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, ухвалене у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і наявність випадків, передбачених 
пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не обґрунтовано, а судом не встановлено, відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.
 
Зазначення у постанові Дніпровського апеляційного суду від 23 серпня       2023 року про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки такий перегляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.
 
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
У х в а л и в:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 серпня 2023 року у справі за позовом   ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Черкаської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції у Черкаській області, третя  особа - Головне управління Державної казначейської службиУкраїни в Черкаській області, про відшкодування моральної шкоди.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                           В. М. Ігнатенко

                                                                                                                       С. О. Карпенко

                                                                                                                      В. В. Сердюк