ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року	Львів	Справа № 500/3332/23 пров. № А/857/17033/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді                                                 Сеника Р.П.,  
суддів                                                                       Онишкевич Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року у справі № 500/3332/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції -Чепенюк О.В.,
час ухвалення рішення - 22.08.2023 року,
місце ухвалення рішення - м. Тернопіль,
дата складання повного тексту рішення - 22.08.2023 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 через представника - адвоката Островську Олесю Нектаріївну звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - ГУ ПФУ в Тернопільській області), в якому просить:
визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Тернопільській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті підвищення до пенсії ОСОБА_1 за пунктом "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII) в розмірі 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком як репресованій особі, яку у подальшому було реабілітовано;
зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком згідно з пунктом "г" статті 77 Закону №1788-XII, із розрахунку 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком як репресованій особі, яку у подальшому було реабілітовано, починаючи з 01.05.2023;
визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Тернопільській області щодо відмови зарахувати час перебування ОСОБА_1 , яка перебувала на спец поселенні і згодом реабілітована, в потрійному розмірі в стаж роботи для призначення трудових пенсій;
зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області здійснити перерахунок стажу роботи згідно статті 58 Закону №1788-XII, статті 6  Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного режиму 1917-1991 років" №2325-VIII від 13.03.2018 (далі - Закон №2325-VIII) з 01.05.2023 як пільгу по обчисленню стажу роботи до розрахунку пенсії у потрійному розмірі за час перебування у засланні з 31.10.1955 до 22.02.1960 і до настання обставин, з якими Закон пов`язує зміну чи припинення таких виплат.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Тернопільській області та отримує пенсію за віком. Відповідно до довідки від 29.08.2013, виданої головним управлінням міністерства внутрішніх справ російської федерації по кемеровській області, ОСОБА_2 знаходилася разом із репресованими за політичними мотивами батьками (особами, що їх заміняли) на спец поселенні і визнана такою, що зазнала політичної репресії та реабілітована. Мати позивачки згідно з довідкою Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області від 04.06.2013 ОСОБА_3 , разом із сім`єю на підставі постанови про арешт і етапування від 29.09.1951 як член сім`ї учасника підпілля ОУН-УПА 09.10.1951 була виселена  на спец поселення в Кемеровську область. Знята з обліку спец поселенців 22.02.1960.
З огляду на такі обставини позивач вважає, що на неї розповсюджується дія Закону №2325-VII і вона як репресована особа, яку у подальшому було реабілітовано, має право на підвищення до пенсії передбачене пунктом "г" статті 77 Закону №1788-XII у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, а її стаж має обраховуватися у потрійному розмірі. У зв`язку з наведеним позивачка звернулася до ГУ ПФУ в Тернопільській області з вимогою про здійснення перерахунку пенсії та стажу, однак отримала відмову від 24.05.2023, у зв`язку з чим звернулася до суду з цим позовом.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року у справі № 500/3332/23 позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті підвищення до пенсії ОСОБА_1 за пунктом "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII у розмірі 25 відсотків від мінімальної пенсії за віком як репресованій особі, яку у подальшому було реабілітовано.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 25 відсотків від мінімальної пенсії за віком, згідно з пунктом "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII члену сім`ї репресованої особи, починаючи з 01.05.2023.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що з 31.10.1955 по 22.02.1960 перебувала  засланні на спец поселенні та є реабілітованою, тобто визнана такою, що зазнала політичних репресій та реабілітована, а тому апелянт вважає, що має право на підвищення до пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, а не як зазначив суд першої інстанції у розмірі 25%.
Просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року у справі № 500/3332/23 та задовольнити позовні вимоги повністю.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи частково позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не належить до категорії репресованих осіб, як помилково вказує представник позивачки, а є членом сім`ї (дитиною) репресованої особи, то суд дійшов висновку про наявність у ОСОБА_1 права на підвищення до пенсії у розмірі, передбаченому пунктом "г" статті 77 Закону № 1788-XII із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, як члену сім`ї репресованої особи, а не 50 % як репресованій особі, яку було реабілітовано.
Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Тернопільській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Згідно з відомостями довідки №П-1551 про реабілітацію від 29.08.2013, яка видана головним управлінням міністерства внутрішніх справ російської федерації по кемеровській області, ОСОБА_2 , дата та місце народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , м. Осінники Кемеровської області, є донькою ОСОБА_4 , 1931 року народження, що виселена в 1951 році з Тернопільської області як член сім`ї учасника підпілля ОУН і перебувала на обліку в спец поселенні в Кемеровській області по 01.03.1960 (а.с.16-17).
Інформацією з свідоцтва про народження позивачки підтверджуються відомості про дату і місце народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Осінники Кемеровської області, батьки - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.22).
Відповідно до довідки №1/473, виданої Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області 04.06.2013, гр. ОСОБА_3 (матір позивачки), разом із сім`єю на підставі постанови про арешт і етапування від 29.09.1951  як член сім`ї учасника підпілля ОУН-УПА 09.10.1951 була виселена з с.Климківці Підволочиського району Тернопільської області на спец поселення в Кемеровську область. Виселення затверджено Особливою Нарадою при МДБ СРСР від 24.03.1952, протокол №21-а. Знята з обліку спец поселенців 22.02.1960 на підставі Указу Президії Верховної Ради СРСР від 07.01.1960. На підставі Закону України від 17.04.1991 "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні" ОСОБА_4 та її сім`я реабілітовані УВС в Тернопільській області 30.04.1992 (а.с.18).
 Відповідно до відомостей Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища ОСОБА_6 після реєстрації шлюбу 30.10.1982 змінила прізвище на ОСОБА_7 (а.с.24). Таке прізвище залишилося після розірвання шлюбу, що підтверджуються свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим 20.06.2000 відділом реєстрації актів громадського стану м.Селидове Донецької області (а.с.23).
Згідно з посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим 03.10.2022 Управлінням соціальної політики м.Тернополя, ОСОБА_1 має право на пільги і компенсації, встановлені Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного режиму 1917-1991 років" (а.с.15).
З матеріалів пенсійної справи позивачки, наданої ГУ ПФУ в Тернопільській області, вбачається, що ОСОБА_1 18.10.2022 звернулася до відповідача з заявою встановленого зразка №10037, у якій просила здійснити перерахунок пенсії відповідно до Закону №1788-XII (а.с.36-37).
Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 20.10.2022 №961170800931 позивачці відмовлено у перерахунку пенсії, а 09.12.2022 цим же Головним управлінням прийнято рішення про внесення змін до рішення про відмову в перерахунку. Зі змісту цих рішень вбачається, що заявниці відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки ОСОБА_1 народилася в спец поселенні в м. Осінники Кемеровської області, а не була примусово переселена, тому проводити перерахунок її пенсії як члену сім`ї репресованої та згодом реабілітованої підстав немає (а.с.45-46).
Відомості щодо оскарження цих рішень відсутні.
05.05.2023 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Тернопільській області із заявою у довільній формі, у якій просила здійснити перерахунок підвищення пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком згідно з пунктом "г" статті 77 Закону №1788-XII з 01.05.2023 та здійснити перерахунок стажу роботи згідно вимог статті 58 Закону №1788-XII з 01.05.2023 як пільгу по обчисленню стажу роботи до розрахунку пенсії у потрійному розмірі за час перебування у засланні (31.10.1955 - 22.02.1960) на підставі статті 6 Закону №2325-VIII (а.с.14).
Листом ГУ ПФУ в Тернопільській області № 3789-3788/П-02/8-1900/23 від 24.05.2023 позивачку повідомлено про те, що їй відмовлено у перерахунку пенсії на підставі заяви від 18.10.2022. Вказані підстави зазначені у рішеннях Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 20.10.2022 та від 09.12.2022 №961170800931. 
Також зазначено, що оскільки в матеріалах пенсійної справи відсутні документи про те, що заявниця була репресована та у подальшому реабілітована, тому підвищення, передбачене постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 №654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" (далі - Постанова №654), не виплачується.
Щодо обчислення стажу роботи в потрійному розмірі, то з посиланням на положення статті 58 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (із змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедури реабілітації жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років" від 13.03.2018 №2325- VIII) та норми статті 24 Закону №1058-IV (яким  передбачено, що депортованим особам, які знаходилися на спец поселенні (період якого визначається з моменту депортації до моменту зняття режиму спец поселень включно) період роботи на спец поселенні зараховується до страхового стажу для призначення пенсії у потрійному розмірі), відмовлено у такому зарахуванні стажу, бо заявниця народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та відсутні документи про роботу в спец поселенні в м. Осінники (Кемеровська область), тобто особа не набула трудового стажу (а.с.19-20).
Не погодившись із діями відповідача щодо відмови у проведенні нарахування підвищення до пенсії та у проведенні перерахунку стажу роботи у потрійному розмірі за час перебування у засланні, позивач звернулася до суду із цим позовом.
З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
З метою відновлення історичної справедливості, встановлення порядку реабілітації репресованих осіб та осіб, які потерпіли від репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років, відновлення їхніх політичних, соціальних, економічних та інших прав, визначення порядку відшкодування шкоди, завданої таким особам унаслідок репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років, недопущення повторення злочинів тоталітарних режимів прийнято Закон України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» від 17.04.1991 № 962-XII, (назва в редакції Закону № 2325-VIII від 13.03.2018) (далі - Закон № 962-XII).
Відповідно до положень статті 1-1 Закону № 962-XII репресована особа - особа, яка зазнала репресій з мотивів та у формах, визначених цим Законом; члени сім`ї - чоловік або дружина репресованої особи, діти репресованої особи, у тому числі повнолітні або усиновлені, батьки, вітчим, мачуха репресованої особи, усиновлювач, опікун, піклувальник, а також інші родичі або особи, які на момент здійснення репресій проживали з репресованою особою однією сім`єю і були пов`язані спільним побутом.
Згідно з положеннями статті 1-2 Закону № 962-XII реабілітованими визнаються особи, зокрема, стосовно яких до 24 серпня 1991 року були здійснені репресії у формах, визначених статтею 2 цього Закону, за рішенням іншого репресивного органу, якщо встановлено факт здійснення репресій проти таких осіб з класових, національних, політичних, релігійних, соціальних мотивів.
Статтею 2 Закону № 962-XII формою репресії визнано вислання - примусове виселення особи з місця її проживання з встановленням заборони на проживання у визначеній місцевості або примусове виселення чи переселення особи з місця її проживання в іншу місцевість або за межі СРСР.
Направлення у заслання, вислання та спеціальні поселення в адміністративному порядку - застосування репресій на підставі рішень місцевих органів влади, адміністративних органів, посадових осіб чи громадських організацій з політичних мотивів до сімей осіб, репресованих за обвинуваченням у контрреволюційних злочинах; до осіб, визнаних соціально небезпечними у політичному відношенні, противниками колективізації; до обвинувачених у зв`язках з так званими «ворогами народу», у приналежності до політичних партій тощо.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що в межах спірних правовідносин Управління не ставить під сумнів право позивача на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій», однак вказує, що позивач не належить до категорії репресованих осіб, а є членом сім`ї (дитиною) репресованої особи.
Відповідно до пункту 6 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення». Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Згідно з пунктом «г» частини 1 статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII призначені пенсії підвищуються репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.
З мотивів вищенаведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на підвищення призначеної пенсії як член сім`ї реабілітованої особи у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року у справі № 500/3332/23 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк  	
Повне судове рішення складено 30.10.2023 року