Справа № 445/2464/23                                 Головуючий у 1 інстанції: Бакаїм М.В. 
Провадження № 33/811/1555/23                 Доповідач: Урдюк Т.М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ 

22 листопада 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , її захисника Барабаша В.Г., потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2023 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, 

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.
Стягнуто із ОСОБА_1 536 грн. 80 коп. судового збору на користь держави.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 14.10.2023 року близько 15 год. 45 хв., перебуваючи за місцем свого проживання, вчинила стосовно своєї доньки ОСОБА_2 насильство в сім`ї, зокрема висловлювався нецензурними словами та виганяла з дому, чим могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.
Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою у якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Золочівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2023 року; зазначену постанову судді про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП скасувати; провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування причин пропуску строку апелянт покликається на те, що про розгляд справи стосовно неї дізналась випадково. Під час ознайомлення з матеріалами справи виявилось, що хтось подав від її імені заяву про визнання вини та розгляд справи у її відсутності. За вказаним фактом звернулась у Золочівський відділ поліції. Копію постанови вона отримала лише 26 жовтня 2023 року, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, а тому просить такий поновити. 
Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що їй, ОСОБА_1 , 71 рік, вона проживає у с. Новосілки Золочівського району Львівської області. Її доньці ОСОБА_2 49 років, вона постійно проживає у АДРЕСА_2 . 14 жовтня 2023 року донька зі своїм чоловіком приїхали до неї. Зазначає, що жодного насильства щодо доньки вона вчинити не могла – і через свій вік, і через стан здоров`я. Словесних образ у бік доньки не висловлювала, тому підстав для виклику поліції не було. Зауважує, що окрім протоколу та пояснень її доньки матеріали справи інших доказів не містять. До того ж, протокол про адміністративне правопорушення є лише документом, що офіційно засвідчує подію, і згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП є одним з джерел доказів. Інших доказів її вини немає, а пояснення доньки не може слугувати однозначним доказом її винуватості, адже донька, власне, є ініціатором притягнення її до відповідальності. 
У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та її захисник Барабаш В.Г. подану апеляційну скаргу підтримали та просили таку задовольнити.
Потерпіла ОСОБА_2 зазначила, що описані у протоколі про адміністративне правопорушення обставини мали місце. Вказала, що між нею та матір`ю існує конфлікт щодо будинку бабусі, який вони з чоловіком відремонтували за свої кошти, тоді як мати вважає його своєю власністю. 
Заслухавши позицію учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків. 
З огляду на те, що судове засідання, на якому було прийнято оскаржене рішення, проводилося у відсутності ОСОБА_1 , копію постанови Золочівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2023 року ОСОБА_1 отримала 26 жовтня 2023 року, що стверджується наявною у матеріалах справи розпискою (а.с. 13), а тому апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та такий підлягає поновленню.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Згідно з ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Приписами ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, яке, згідно з цією статтею, проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Пунктами 4 та 7 ч. 2 ст. 3 вказаного Закону передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 цього Закону психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».
Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.
Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.
Отже, враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що суддя суду першої інстанції дійшов помилкового висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, оскільки в її діях відсутні ознаки, притаманні домашньому насильству, а наявні ознаки конфліктної ситуації між нею та її донькою ОСОБА_2 з приводу успадкованого будинку.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №972212 від 14 жовтня 2023 року, ОСОБА_1 14.10.2023 року близько 15 год. 45 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ображала нецензурними словами, штовхала, виганяла з будинку свою доньку ОСОБА_2 , чим вчинила насильство психологічного характеру, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Однак, апеляційний суд, вважає, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не знайшли свого підтвердження. Невід`ємною складовою інкримінованого адміністративного правопорушення повинно бути таке насильство, яке проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, яке могло завдати чи завдало шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Крім того, вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами, що є необхідним елементом складу даного правопорушення.
Жодним із здобутих доказів у справі не підтверджено вчинення ОСОБА_1 такої форми домашнього насильства як завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої особи, окрім цього не встановлено чи викликали дії ОСОБА_1 будь-які наслідки, передбачені п. 14 ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд 

п о с т а н о в и в :

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Золочівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2023 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді  Золочівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, скасувати.
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М.Урдюк