Постанова
Іменем  України 
 
01 листопада 2023 року
м. Київ
справа № 161/10109/22
провадження № 61-7370св23
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «Укргазбанк»,
третя особа -  ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Ходачинська Юлія Юріївна,на постанову Волинського апеляційного суду від 16 березня 2023 року у складі колегії суддів: Киці С. І., Матвійчук Л. В., Шевчук Л. Я.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк»), третя особа - ОСОБА_2 , про визнання зобов`язання припиненим.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що 05 вересня 2006 року між ним та Відкритим акціонерним товариством Акціонерний Банк «Укргазбанк» (далі - ВАТ АБ «Укргазбанк»), правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», укладено кредитним договір № 37-1/02, відповідно до умов якого йому було надано кредит в сумі 25 000 доларів США на строк до 04 вересня 2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 12,5 % річних. 
З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Масловою М. В., зареєстрований в реєстрі за № 2803, предметом якого є нерухоме майно - однокімнатна квартира АДРЕСА_1 .
У зв`язку з неналежним виконанням позичальником договірних зобов`язань, ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитом.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 березня 2011 року у справі № 2-1816/11 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 ,                  ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 182 593,31 грн. 
Позивач вказує, що рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 березня 2011 року, яким стягнуто заборгованість за кредитним договором № 37-1/02 від 05 вересня 2006 року, виконано ним у повному обсязі, у зв`язку із чим 24 вересня 2021 року головним державним виконавцем Другого відділу Державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Арсенюк О. В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 30498612.
Оскільки він виконав свої зобов`язання за кредитним договором шляхом повного виконання судового рішення про дострокове стягнення з нього кредитної заборгованості, то зобов`язання за основним та іпотечним договорами є припиненими. 
Проте, банк не знімає заборону на відчуження квартири та не припиняє іпотеку. 
Посилаючись на викладені обставини,  ОСОБА_1 просив суд визнати зобов`язання за кредитним договором № 37-1/02 від 05 вересня 2006 року виконаним 24 вересня 2021 року.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 грудня 2022 року позов задоволено.
Визнано припиненим зобов`язання за кредитним договором № 37-1/02 від            05 вересня 2006 року, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк».
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що зобов`язання за кредитним договором № 37-1/02 від 05 вересня 2006 року, укладеним між ОСОБА_1 та банком, є припиненим у зв`язку з його повним виконанням, що підтверджується постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 24 вересня 2021 року.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції,ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось до суду з апеляційною скаргою.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Волинського апеляційного суду від 16 березня 2023 року апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 грудня 2022 року скасовано та ухвалено нове рішення у справі, яким у задоволенні позову відмовлено.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що відсутні підстави вважати, що позичальником або його поручителем належним чином виконані зобов`язання за кредитним договором №37-І/02 від 05 вересня 2006 року.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
12 травня 2023 року ОСОБА_1 через представника - адвоката                          Ходачинську Ю. Ю. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Волинського апеляційного суду від 16 березня 2023 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи, та без урахування правових висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.
 
Доводи інших учасників справи
 
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 28 червня 2023 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.
 
11 липня 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 26 жовтня 2023 року справу призначено до розгляду.
 
Фактичні обставини справи 
05 вересня 2006 року між ОСОБА_1 та ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», укладено кредитний договір № 37-1/02, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 25 000 доларів США.
Відповідно до пункту 3.3. вказаного договору боржник зобов`язався  повернути кредит в сумі 25 000 доларів США до 04 вересня 2018 року щомісячними платежами по 173,61 доларів США.
З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором № 37-1/02 між ОСОБА_2 та ВАТ АБ «Укргазбанк» укладено іпотечний договір від 05 вересня 2006 року № 37-06/02, предметом іпотеки стала однокімнатна квартира АДРЕСА_1 .
У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 березня 2011 року у справі № 1816/11 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 ,                             ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 37-06/02 від 05 вересня 2006 року в сумі 182 593,31 грн. 
У мотивувальній частині вказаного судового рішення встановлено, що згідно з кредитним договором № 37-1/02 від 05 вересня 2006 року заборгованість ОСОБА_1 станом на 31 грудня 2010 року становить 21 321,16 доларів США та 12 885,40 грн пені, з яких заборгованість за кредитом - 16 145,89 доларів США, заборгованість за відсотками 227,31 доларів США, прострочений кредит - 3 808,41 доларів США, прострочені відсотки - 1 139,56 доларів США та 12 885,40 гривень пені.
Крім того, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від                    24 жовтня 2012 року у справі № 2-7862/11 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 37-І/02 від 05 вересня 2006 року в розмірі 21 321,16 доларів США та 12 885,40 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 .
Відповідно до постанови державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Арсенюк О. В. від 24 вересня 2021 року, виконавче провадження № 30498612 про стягнення солідарно з                         ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 37-1/02 від 05 вересня 2006 року в розмірі                        183 503,31 грн закінчено на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі зазначеного рішення суду згідно з виконавчим документом. У мотивувальній частині цієї постанови приватний виконавець встановив, що заборгованість за виконавчим документом перерахована стягувачу згідно платіжного доручення № 55553 від 24 вересня 2021 року, витрати виконавчого провадження сплачені в повному обсязі. 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції відповідає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1049 ЦК України).
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни.
Відповідно до статті 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
У статтею 533 ЦК України визначено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Таким чином, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. При цьому, з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).
Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).
Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частини перша, п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).
У справі, яка переглядається, встановлено, що 05 вересня 2006 року між ОСОБА_1 та ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», укладено кредитний договір № 37-1/02, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 25 000 доларів США зі сплатою 12,5% річних, та з кінцевим терміном погашення кредиту до 04 вересня 2018 року.
Указаним кредитним договором не встановлено іншого порядку повернення боргу, окрім як в іноземній валюті - доларах США.
У зв`язку з неналежним виконанням позичальником договірних зобов`язань, ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом у якому просив стягнути, у тому числі й з солідарного боржника ОСОБА_1 , заборгованість за кредитним договором № 37-1/02 від 05 вересня 2006 року в розмірі                                                   21 321,16 доларів США та 12 885,40 грн пені.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 березня 2011 року у справі № 2-1816/11 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 ,                 ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 182 593,31 грн. 
У мотивувальній частині вказаного судового рішення встановлено, що згідно з кредитним договором № 37-1/02 від 05 вересня 2006 року заборгованість ОСОБА_1 станом на 31 грудня 2010 року становить 21 321,16 доларів США та 12 885,40 грн пені, з яких заборгованість за кредитом - 16 145,89 доларів США, заборгованість за відсотками 227,31 доларів США, прострочений кредит - 3 808,41 доларів США, прострочені відсотки - 1 139,56 доларів США та 12 885,40 гривень пені.
31 листопада 2011 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня 2012 року у справі № 2-7862/11  позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 37-1/02 від 05 вересня 2006 року в розмірі 21 321,16 доларів США та 12 885,40 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 .
Таким чином, рішенням суду, яке було ухвалено пізніше, встановлена наявність заборгованості ОСОБА_1 в розмірі 21 321,16 доларів США та 12 885,40 грн.
Матеріали справи не містять доказів реалізації предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 .
Відповідно до постанови державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Арсенюк О. В. від 24 вересня 2021 року, заборгованість за виконавчим документом, виданим на виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 березня 2011 року у справі № 2-1816/11 (182 593,31 грн), перерахована стягувачу згідно платіжного доручення № 55553 від 24 вересня 2021 року. 
Доказів повної сплати  ОСОБА_1 або його поручителем визначеної рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня 2012 року у справі № 2-7862/11 заборгованості за кредитним договором                       № 37-1/02 від 05 вересня 2006 року в розмірі 21 321,16 доларів США та                      12 885,40 грн, матеріали справи не містять.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Доводи касаційної скарги про неврахування судами висновків про застосування норм права у подібних спірних правовідносинах, які викладені у наведених постановах Верховного Суду є необгрунтованими, оскільки висновки у цих справах і у справі, яка переглядається, та встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.
Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення суду першої та апеляційної інстанцій ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права. Фактично доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та встановлення фактичних обставин справи, що відповідно до правил частини першої статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.
При цьому Верховний Суд враховує, що, як неодноразово відзначав ЄСПЛ, рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994  року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії», заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від  27  вересня 2001 року у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії», заява № 49684/99).

 
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального 
і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови апеляційного суду - без змін.
 
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Ходачинська Юлія Юріївна, залишити без задоволення.
 
Постанову Волинського апеляційного суду від 16 березня 2023 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    М. Є. Червинська
 
Судді:                                                                                               А. Ю. Зайцев 
 
Є. В. Коротенко 
 
В. М. Коротун
 
М. Ю. Тітов