Справа № 728/1635/23 	Головуючий у 1 інстанції Пархоменко П. І. 	
Провадження № 33/4823/602/23 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП.    	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2023 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М.,

Розглянув у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13 липня 2023 року,

                                    В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Звьоздне Усть, Кутського району Іркутської області, проживаючий по АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 536 грн. 80 коп. судового збору.

Як установив суд, 06 червня 2023 року, о 22 год. 40 хв., по вул. Центральній, у с. Курінь, ОСОБА_1 керував автомобілем HYUNDAI ACCENT, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; поведінка, не відповідає обстановці; виражене тремтіння пальців рук. На порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із вчиненням дії особою у стані крайньої необхідності.

Вказує, він є військовослужбовцем і відмовився від проходження огляду, так як виконував бойове завдання, відповідно до розпорядження командира (підтверджуючий документ прикладений до апеляційної скарги).

Зазначає, права, передбачені ч. 1 ст. 268 КУпАП під час складання протоколу про адміністративне правопорушення йому роз`яснені не були. Із наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається грубе зловживання поліцейськими своїми посадовими обов`язками, що відобразилося на обмеженні його права на отримання правової допомоги для захисту його прав.

На апеляційний  розгляд ОСОБА_1 та його захисник адвокат  Антоненко І. Є. не прибули. Заяв про перенесення розгляду не подавали. Їх явка в суд апеляційної інстанції необов`язкова.

Переглянувши відеозапис, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
На відеозапису, який проводився в темний час, під час дії комендантської години, видно, як поліцейський автомобіль наздоганяє автомобіль HYUNDAI ACCENT, державний номерний знак НОМЕР_1 , за допомогою  проблискових маячків синього та червоного кольорів. Водій ОСОБА_1 , не виконавши вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, на запитання поліцейського «чому не зупиняєтесь?» - відповів, що не побачив. У подальшому, при спілкуванні з водієм ОСОБА_1 працівники поліції виявили у нього явні ознаки алкогольного сп`яніння та на неодноразові вимоги пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на місці зупинки за допомогою приладу Драгер або у закладі охорони здоров`я, останній відмовився. При цьому не заперечував, що перебував  напідпитку. 
Відповідно до ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.
Згідно ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам.
Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.
Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема, не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.
Суд критично відноситься до доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, оскільки з відеозапису, долученого працівниками поліції до матеріалів справи, вбачається, що останній на місці події не зазначав, що діє у стані крайньої необхідності та не повідомляв працівників поліції про те, що він є військовослужбовцем і безпосередньо, на час зупинки транспортного засобу, виконує невідкладні завдання свого керівництва, а навпаки, перебуваючи у цивільному одязі, працівникам поліції пояснював, що повертається від друзів, не є діючим військовослужбовцем, юрист, приїхав вирішувати питання щодо зерна.
Доводи ОСОБА_1 з приводу того, що йому не було роз`яснено його права, не заслуговують на увагу, у розділі  протоколу про адміністративне правопорушення що він був ознайомлений з правами та обов`язками,  передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, стоїть його підпис. 
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Виконання названого пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність.
На відеозапису видно і чутно, як ОСОБА_1 спілкується з працівниками поліції, при цьому він на неодноразові вимоги поліцейського пройти медичний огляд на стан сп`яніння, відповідав відмовою, вказуючи, що вживав.
Отже, наголошуючи на тому, що поліцейськими та судом були порушені його права, ОСОБА_1 не звернув уваги на те, що докази таких порушень відсутні, в той час як сам ОСОБА_1 , окрім прав, наділений ще і обов`язками, яких має неухильно дотримуватись, тим більше, керуючи джерелом підвищеної небезпеки – автомобілем.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13 липня 2023 року щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає. 

Суддя	В. М. Антипець