ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" жовтня 2023 р.           Справа№ 910/3697/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Корсака В.А.
суддів:            Євсікова О.О. 
          Шапрана  В.В. 
  
за участю секретаря судового засідання: Заборовської А.О.
за участю представників сторін:
від позивача: Подлящук О.П.
від відповідача: не з`явився     

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Фізичної особи-підприємця Ніколайчук Наталії Олексіївни №18-н від 15.09.2023
про ухвалення додаткового рішення 
за результатами розгляду апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Ніколайчук Наталії Олексіївни на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2022 (суддя Спичак О.М.)
у справі № 910/3697/22 
за позовом Національної академії наук України 
до     Фізичної особи-підприємця Ніколайчук Наталії Олексіївни 
про     стягнення 175 121,14 грн,
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та судових рішень у справі, в межах якої вирішується питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції

У травні 2022 року Національна академія наук України звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Ніколайчук Наталії Олексіївни про стягнення 175 121,14 грн, з яких 156 090,58 грн орендної плати, 4 059,90 грн відшкодування податку на землю, 8 433,63 грн пені та 6537,03 грн інфляційних втрат.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.08.2022 позов задоволено частково, стягнуто з Фізичної особи-підприємця Ніколайчук Наталії Олексіївни на користь Національної академії наук України суму основного боргу у розмірі 160 150 грн 48 коп., пеню у розмірі 7099 грн 87 коп., інфляційні втрати у розмірі 6 419 грн 64 коп. та судовий збір у розмірі 2605 грн 05 коп. В іншій частині позову відмовлено.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2023 апеляційну скаргу задоволено; рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2022 у справі №910/3697/22 скасовано та прийнято нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Короткий зміст вимог заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції

19.09.2023 до Північного апеляційного господарського суду відповідач - Фізична особа-підприємець Ніколайчук Наталія Олексіївна      подала заяву, у якій просить прийняти додаткове рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн, понесених у суді апеляційної інстанції за розглядом апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2022 у справі №910/3697/22.     
Заяву з посиланням на положення статті 123, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України    обґрунтовано тим, що за час розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивач поніс витрати на правову допомогу в сумі 30 000,00 грн за представництво клієнта в суді апеляційної інстанції, а саме складання та подання апеляційної скарги, подання до суду необхідних клопотань, збір доказів та представництво інтересів клієнта в судових засіданнях.     

Узагальнені доводи та заперечення позивача

Національна академія наук України (позивач) у своїх запереченнях просить відмовити у заяві відповідача про стягненні витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн.
Зокрема, позивач посилається на те, що:
- договір про надання правової допомоги від 08.02.2023 №08/02/23-1/1 не містить чіткої вказівки щодо представлення інтересів клієнта саме у справі №910/3697/22;
- договором не передбачено порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення, тощо;
- у додатковій угоді №1 від 08.02.2023 до Договору про надання правової допомоги від 08.02.2023 №08/02/23-1/1 відсутні посилання на розмір гонорару та порядок його нарахування, як це передбачено в п. 4.1 Договору;     
- розмір витрат на правничу допомогу не є підтвердженим умовами Договору та додатковою угодою. Акт надання послуг від 12.09.2023 не є доповненням до договору та не змінює умови останнього щодо порядку обчислення розрахунку.     
          
Узагальнені доводи та заперечення відповідача

Фізична особа-підприємець Ніколайчук Наталія Олексіївна      у письмових поясненнях  до заяви про ухвалення додаткового рішення від 24.10.2023 №19-н повністю заперечує проти доводів позивача про відмову у задоволенні заяви.      
А саме, відповідач посилається на те, що:
- розмір гонорару визначається в розумних межах між адвокатом та клієнтом, виходячи із власних міркувань;
- у додатковій угоді чітко зазначено, у якій справі адвокат представляє інтереси відповідача;
- розмір гонорару між сторонами погоджено та підтверджено надані послуги у визначеному розмірі адвокатського гонорару, про що складено Акт надання послуг №1 від 12.09.2023 на суму 30 000,00 грн, який підписано засновником та виконавцем.     

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції

Згідно протоколу передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду від 19.09.2023 заяву у справі №910/3697/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді - Шапран В.В., Євсіков О.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2023 повідомлено учасників справи про призначення до розгляду заяви Фізичної особи-підприємця Ніколайчук Наталії Олексіївни про ухвалення додаткового рішення      у справі №910/3697/22 на 11.10.2023. Запропоновано позивачу у найкоротший строк подати до суду свої заперечення чи пояснення щодо поданої відповідачем заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №910/3697/22, але не пізніше 10.10.2023. Явка учасників справи не визнавалась обов`язковою.
У судовому засіданні 11.10.2023 оголошено перерву до 30.10.2023.

Явка представників учасників справи

Представник позивача в судовому засіданні 30.10.2023 підтримав свої заперечення та просив відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн.          
Представник відповідача не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином під розписку в судовому засіданні 11.10.2023. До початку судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі.     
За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача, який належним чином повідомлений про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті додаткової постанови

Розглянувши заяву відповідача про розподіл судових витрат, колегія зазначає наступне.
Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з положеннями частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 вказаного Закону).
Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно з частиною 1     статті 126 Господарського процесуального кодексу України     витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2     статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат за приписами частини 3     статті 126 Господарського процесуального кодексу України     учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до положень частини 4     статті 126 Господарського процесуального кодексу України     розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1)           складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2)           часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3           обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4)           ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.
Частинами 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У розумінні положень частини 5     статті 126 Господарського процесуального кодексу України     зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі недотримання, на її думку, вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України     розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі     статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"     формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Отже, неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 Цивільного кодексу України.
Частинами 1, 2 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Зазначені у статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"     форми гонорару (фіксований розмір та погодинна оплата) відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною 1     статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"     як "форма винагороди адвоката", але в розумінні     Цивільного кодексу України     становить ціну такого договору.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами     статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Із аналізу положень пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті     129 Господарського процесуального кодексу України     убачається, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
При застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічну правову позицію викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі №916/2982/16, від     07.07.2020 у справі №914/1002/19).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), відшкодовуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами     (частини 5, 6 статті 126 ГПК України).
Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності (такий висновок викладено в пунктах 44, 47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Таким чином, у розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе     виключно     на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5- 7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (аналогічний правовий висновок викладено в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

Фактичні обставини, що встановлені судом за результатами розгляду заяви

Щодо порядку обчислення гонорару     

08.02.2023 між Адвокатським об`єднанням «Аструм» (Адвокатське об`єднання) та Фізичною особою-підприємцем Ніколайчук Наталією Олексіївною (Клієнт) укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги №08/02/23-1/1, за змістом якого Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання зобов`язується здійснити представництво клієнта.     
В пункті 4 цього договору сторони визначили порядок оплати послуг адвокатського об`єднання.     
Так, сторони домовились, що сума гонорару, який клієнт перераховує адвокатському об`єднанню авансовим платежем на зазначений у цьому договорі рахунок, погоджується в додатковій угоді до даного договору та відповідає наданому рахунку (п. 4.1. Договору).
В п. 4.2. Договору вказано, що розрахунки за виконану роботу здійснюються Клієнтом впродовж 3-х банківських днів з дати підписання даного Договору або Додаткової угоди до даного Договору. У разі необхідності на вимогу Клієнта Адвокатське об`єднання може бути виставлений рахунок на сплату гонорару.
З наведеного слідує, що сторони передбачили у договорі порядок обчислення гонорару.     
08.02.2023 між Адвокатським об`єднанням та клієнтом укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги №08/02/23-1/1 від 08.02.2023, яка є його невід`ємною частиною.     
В пункті 1 Додаткової Угоди, сторони погодили здійснення представництва Клієнта в господарському спорі з приводу апеляційного оскарження рішення Господарського суду м. Києва від 04.08.2022 по справі №910/3697/22.     
В той же час, як вбачається з додаткової угоди №1 від 08.02.2023, сторони, вірогідно з технічної помилки, не вказали суму гонорару, як це передбачено в п. 4.1 Договору.
У заяві про вирішення питання судових витрат в додатковому рішенні від 11.09.2023, яку було подано відповідачем до прийняття постанови судом апеляційної інстанції у порядку, визначеному ч.1 ст. 221 ГПК України, відповідачем зазначено, про те, що на виконання договору про надання правової (правничої допомоги) ним була здійснена оплата в розмірі 30     000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією, яка додана до цієї заяви.
Окрім того, погодження суми  гонорару за надані послуги у розмірі 30 000,00 грн підтверджується Рахунком-фактурою на оплату від 08.02.2023 на суму 30     000 грн.   
Також, між Адвокатським об`єднанням та відповідачем укладено Акт  наданих послуг №1 від 12.09.2023. Відповідно до цього акту Адвокатським об`єднанням (виконавцем) виконано наступні роботи (надано такі послуги):
- надання правової допомоги згідно Договору про надання правової (правничої) допомоги №08/02/23-1/1 від 08.02.2023 у господарському спорі з приводу апеляційного оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2022 у справі №910/3697/22;
- складання та подання апеляційної скарги, подання до суду необхідних клопотань;
- збір доказів в межах предмету спору шляхом направлення адвокатських запитів;
- представництво інтересів клієнта в судових засіданнях;
- ознайомлення з матеріалами справи в судах першої та апеляційної інстанції.     
Всього:      30 000,00 грн.     
Акт підписано замовником та виконавцем послуг.
В п. 4.9 Договору сторони домовились про те, що Акт наданих адвокатських послуг надаються на підпис клієнту особисто та направляються на поштову адресу клієнта. У випадку відсутності заперечень щодо обсягу наданих послуг з боку клієнта протягом трьох днів з моменту отримання ним акту, адвокатським об`єднанням послуги вважається прийнятими в повному обсязі та без претензій з боку клієнта.
Оцінивши зазначені належні та допустимі докази в їх сукупності, судова колегія відхиляє посилання позивача на те, що розмір гонорару не підтверджено умовами договору.
Судова колегія враховує, що  сума гонорару, який клієнт перераховує адвокатському об`єднанню авансовим платежем на зазначений у цьому договорі рахунок, погоджується в додатковій угоді до даного договору та відповідає наданому рахунку (п. 4.1. Договору).
Як вже зазначено, на виконання цієї умови договору такий рахунок  було виставлено Адвокатським об`єднанням 08.02.2023 на суму 30     000 грн, та оплачено відповідачем до прийняття постанови судом апеляційної інстанції за результатами апеляційного перегляду справи.
Колегія зазначає, що вартість послуг з правової допомоги і порядок її визначення, перебувають у площині відносин клієнта та його адвоката, тоді як суд, вирішуючи питання про відшкодування цих витрат, перевіряє чи були такі послуги фактично надані та оцінює їх співмірність, розумність та пропорційність.     
У цій справі не вбачається, що обставини, на які посилається позивач, мали наслідком неможливість бути ознайомленим із загальним розміром витрат на правову допомогу, понесених відповідачем, та заперечувати їх реальність, розумність та співмірність.     
Таким чином, колегія не вбачає підстав для    відмови у стягненні витрат на правову допомогу у повному обсязі, оскільки у спірних правовідносинах було дотримано принцип змагальності сторін, на забезпечення якого норми процесуального законодавства і встановлюють правила поведінки учасників спору у процедурі розподілу судових витрат та правила їх оцінки судом, а не лише з метою формального дотримання нормативних приписів.
Саме лише не зазначення учасником справи в договорі про надання правової допомоги чіткої вказівки щодо представлення інтересів клієнта у конкретній справі та порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення, тощо, не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу у конкретній справі (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару). 
Посилання позивача на висновки, викладені у додатковій постанові Верховного суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, колегія відхиляє, оскільки зазначені висновки зроблені Верховним судом з урахуванням інших фактичних обставин, встановлених у тій конкретній справі, які формують зміст правовідносин і зумовили прийняття відповідного рішення.  Обставини справи № 922/1163/18 не є релевантними по відношенню до справи що розглядається. Окрім того, у справі № 922/1163/18, на яку посилається позивач,  Верховний суд зазначив, що  з огляду на те, що ціна наданих адвокатом послуг не була узгоджена шляхом внесення відповідних пунктів в умови договору, Суд дійшов висновку про часткове задоволення таких вимог з урахуванням критерію розумності розміру таких витрат, виходячи з конкретних обставин справи та обсягу наданих стороні, як клієнту послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи.

Щодо визначення суми гонорару,     яка підлягає стягненню

Колегія суддів, дослідивши подані відповідачем докази, зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Підставою оплати наданої правничої допомоги клієнту за умовами договору є фактичне її надання, що має бути підтверджено належними та допустимими доказами, які б підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону наданих послуг, їх справжність, економічну вигоду й ділову мету. Без цього неможливо перевірити факт надання правової допомоги та встановити обґрунтованість і правомірність її оплати. (Наведена правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №916/1830/19).     
Оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом відповідача послуг, складністю справи, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.
Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони у разі наявності її заперечень щодо співрозмірності заявленої суми компенсації має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а їх розмір є розумним та виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд звертає увагу на те, що надані відповідачем документи на підтвердження розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі     30    000,00 грн не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію, зокрема, розумної необхідності таких витрат.
          Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18, від 18.06.2019 у справі №922/3787/17.
На підставі викладеного, колегія суддів, враховуючи положення статей 86, 123, 126, 129 ГПК України, дослідивши докази, надані відповідачем на підтвердження судових витрат, зважаючи на незначну складність справи, кількість підготовлених процесуальних документів і судових засідань (два засідання), тривалість розгляду справи судом апеляційної інстанції, а також беручи до уваги принципи диспозитивності та змагальності господарського судочинства, критерії реальності, співмірності та розумності судових витрат, дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви відповідача, а саме шляхом стягнення з позивача - Національної академії наук України витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн, понесених відповідачем у суді апеляційної інстанції, а в решті вимог заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Заяву Фізичної особи-підприємця Ніколайчук Наталії Олексіївни №18-н від 15.09.2023 про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у справі № 910/3697/22  - задовольнити частково.     
Стягнути з Національної академії наук України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 54; ідентифікаційний код: 00019270) на користь Фізичної особи-підприємця Ніколайчук Наталії Олексіївни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 )  витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 коп., понесені у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.
В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.
Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.
Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст додаткової постанови складено та підписано, - 10.11.2023. 

Головуючий суддя                                                            В.А. Корсак 

Судді                                                                                О.О. Євсіков

                                                                                В.В. Шапран