Справа № 303/812/20

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        25 вересня 2023 року м. Ужгород
                                                                       Справа № 303/812/20

Закарпатський апеляційний суд у складі:
судді-доповідачки Готри Т. Ю.,
суддів Собослоя Г. Г., Мацунича М.В.,
з участю секретарки судового засідання Терпай С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник – адвокат Лук`яненко Андрій Олександрович, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом Мукачівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Мукачівської міської ради Закарпатської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник – адвокат Лук`яненко Андрій Олександрович, на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 лютого 2023 року, постановлену суддею Моничем В.О.,

у с т а н о в и в:
У лютому 2020 року Мукачівська місцева прокуратура в інтересах держави в особі Мукачівської міської ради Закарпатської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з нього на користь Мукачівської міської ради заборгованості за користування земельною ділянкою в розмірі 505 944,51 грн, а також на користь прокуратури Закарпатської області 7 589,16 грн сплаченого судового збору.
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 квітня 2021 року, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 22.02.2022, цей позов Мукачівської місцевої прокуратури задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Мукачівської міської ради Закарпатської області заборгованість у розмірі 505 944,51 грн, а також вирішено питання розподілу судових витрат. 
У січні 2023 року відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник – адвокат Лук`яненко А.О., звернувся до суду з заявою про перегляд зазначеного вище рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.04.2021 за нововиявленими обставинами.

Заяву обґрунтував тим, що задовольняючи цим рішенням від 28.04.2021 позовні вимоги до нього місцевий суд керувався тим, що 28 квітня 2016 року Мукачівською міською радою Закарпатської області було прийнято рішення «Про затвердження Порядку визначення та відшкодування Мукачівській міській раді збитків, заподіяних унаслідок невикористання земельних ділянок, самовільного зайняття земельних ділянок та використання земельних ділянок із порушенням законодавства про плату за землю» № 184. Тобто суд задовольнив був позов прокуратури на підставі цього рішення міської ради за № 184.
Однак рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2022 року у справі № 260/2363/20 його позов до Мукачівської міської ради про визнання протиправним та нечинним указаного вище рішення цієї ради від 28.04.2016 за № 184 задоволено. Це рішення суду адміністративної юрисдикції набрало законної сили 22 грудня 2022 року, примірник якого йому видано на руки лише 29.12.2022, а відтак він не міг раніше подати до суду дану заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами від 28.04.2021.
Отже, підставою для перегляду рішення суду є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається з заявою на час розгляду справи, а саме протиправність і нечинність рішення Мукачівської міської ради № 184 від 28.04.2016, яке слугувало підставою для задоволення позову прокуратури до нього.
Посилаючись на наведені вище обставини просив суд поновити йому строк на подачу заяви про перегляд рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.04.2021 за нововиявленими обставинами та ухвалити нове рішення у справі, яким у задоволені позовних вимог Мукачівської окружної прокуратури, яка діє в інтересах Мукачівської міської ради, відмовити повністю, а також вирішити питання розподілу судових витрат. 

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 лютого 2023 року у задоволені цієї заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.04.2021 за нововиявленими обставинами відмовлено. 

Не погоджуючись із цією ухвалою суду ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник – адвокат Лук`яненко А.О., подав на неї апеляційну скаргу внаслідок її незаконності та необґрунтованості. 
Скарга мотивна тим, що помилковим є висновок суду про те, що рішення Мукачівської міської ради за № 184 є нормативно-правовим актом, оскільки він є регуляторним актом, який прийнято в порушення закону. Також не є нормативно-правовим актом і Акт Мукачівської міської ради № 02/07/2019-1 від 02.07.2019, який прийнято на підставі рішення № 184 і яким затверджено завдання ним збитків цій міській раді, а відтак цей акт є нікчемним в силу визнання недійсним у судовому порядку рішення № 184.
З огляду на наведене просив оскаржену ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким його заяву про перегляд рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.04.2021 за нововиявленими обставинами задовольнити та у задоволені позовних вимог Мукачівської окружної прокуратури, яка діє в інтересах Мукачівської міської ради, відмовити повністю.

У відзивах на апеляційну скаргу ОСОБА_1 Мукачівська окружна прокуратура та Мукачівська міська рада Закарпатської області посилалися на її безпідставність і надуманість, просили таку залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду – без змін.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 - адвокат Лук`яненко А.О. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Прокурор Роман М.С. та представник Мукачівської міської ради Закарпатської області Ільтьо І.І. апеляційну скаргу не визнали, просили таку залишити без задоволення, а ухвалу суду – без змін. 

Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом установлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 квітня 2021 року, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 22.02.2022, позов Мукачівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Мукачівської міської ради Закарпатської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за користування земельною ділянкою задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Мукачівської міської ради Закарпатської області заборгованість у розмірі 505 944,51 грн, а також вирішено питання розподілу судових витрат (т.1 а.с.187-190, т.2 а.с.48-51).
Як убачається з цих судових рішень, то суди в обґрунтування своїх висновків посилалися, зокрема на рішення Мукачівської міської ради Закарпатської області за № 184 від 28.04.2016 «Про затвердження Порядку визначення та відшкодування Мукачівській міській раді збитків, заподіяних унаслідок невикористання земельних ділянок, самовільного зайняття земельних ділянок та використання земельних ділянок із порушенням законодавства про плату за землю».
Із матеріалів цієї справи також видно, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2022 року у справі № 260/2363/20, що 22.12.2022 набрало законної сили, адміністративний позов ОСОБА_2 і ОСОБА_1 до Мукачівської міської ради Закарпатської області, третя особа Державна регуляторна служба України, про визнання протиправним і скасування рішення задоволено частково. Визнано протиправним та нечинним рішення Мукачівської міської ради «Про затвердження Порядку визначення та відшкодування Мукачівській міській раді збитків, заподіяних унаслідок невикористання земельних ділянок, самовільного зайняття земельних ділянок та використання земельних ділянок із порушенням законодавства про плату за землю» № 184 від 28.04.2016. У задоволенні решти позовних вимог /тобто, як убачається з мотивувальної частини рішення щодо визнання протиправним і нечинним цього рішення як нормативно-правового акту з часу його прийняття/ відмовлено (т.2 а.с. 170-176). 

Згідно з ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
При вирішенні питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених ч. 2 ст. 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 424, 426 ЦПК України.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.  
Здійснюючи процедуру перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13, провадження № 12-158гс19, пункти 7.4-7.5).
Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, доказ, який підтверджує обставини, що виникли після рішення, або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову (постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 9901/819/18, провадження № 11-430заі20, від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18 (провадження№ 12-7звг22). 
У постанові Великої Палати Верховного Суду 11 вересня 2019 року у справі № 520/12022/17 (провадження № 11-521апп19) зауважено, що відмінність між установленою судом незаконністю (протиправністю) актів індивідуальних

та нормативно-правових є істотною і полягає, зокрема, у моменті втрати чинності такими актами. У разі визнання незаконним (протиправним) індивідуальний акт є таким, що не діє з моменту його прийняття, а нормативно-правовий, якщо інше не встановлено законом або не зазначено судом, утрачає чинність після набрання законної сили судовим рішенням.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду, зокрема в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Як уже зазначалося вище в адміністративній справі № 260/2363/20, де участь брали як ОСОБА_1 , так і Мукачівська міська рада Закарпатської області, то рішенням суду від 15.11.2022, яке набрало законної сили 22.12.2022, констатовано, що рішення Мукачівської міської ради за № 184 від 28.04.2016 є нормативно-правовим актом і втрачає свою чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду (ч. 2 ст. 256 КАСУ), а не з часу його прийняття, а відтак у задоволені адміністративного позову ОСОБА_2 і ОСОБА_1 в частині визнання протиправним і нечинним цього рішення органу місцевого самоврядування з моменту його прийняття було відмовлено. У цій частині ОСОБА_1 погодився з даним рішенням адміністративного суду та в апеляційному порядку його в частині відмовлених позовних вимог не оскаржував.
З огляду на наведене безпідставним є довід апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що це рішення Мукачівської міської ради Закарпатської області за № 184 від 28.04.2016 не є нормативно-правовим актом. 
Отже, колегія суддів погоджується з правильністю висновків місцевого суду про необхідність відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, оскільки вказане вище рішення органу місцевого самоврядування як нормативно-правовий акт утратило свою чинність лише з 22.12.2022, тобто з часу набуття законної сили рішенням адміністративного суду від 15.11.2022, а рішення суду, що переглядається було ухвалено ще 28.04.2021 і набуло законної сили 22.02.2022, а відтак не може бути нововиявленою дана обставина, яка виникли (змінилися) після ухвалення судом рішення.
Інші доводи апеляційної скарги, на переконання колегії суддів, також не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Не може бути скасоване правильне по суті судове рішення лише з формальних міркувань. 
За таких обставин оскаржена ухвала суду є законною й обґрунтованою та підстав для її скасування, апеляційний суд не вбачає.

З урахуванням наведеного, на думку колегії суддів, ухвала суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.375 ЦПК України, підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 536,80 грн (т.2 а.с.177) слід віднести за рахунок апелянта ОСОБА_1 .
Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник – адвокат Лук`яненко Андрій Олександрович, залишити без задоволення.
Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 лютого 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 04 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідачка

Судді