УХВАЛА
23 листопада 2023 року 
м. Київ
справа № 607/7296/22 
провадження № 61-15100ск23
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 червня 2023 року та
постанову Тернопільського апеляційного суду від 09 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої неефективністю органу досудового розслідування,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГУ Національної поліції в Тернопільській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої неефективністю органу досудового розслідування, у загальному розмірі 2 420 000 грн.  
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від
20 червня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 10 000 грн на відшкодування завданої моральної шкоди, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, на якому обліковуються кошти Державного бюджету України. У задоволенні решти вимог відмовлено.
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 09 жовтня 2023 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задоволено частково. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 червня
2023 року в частині задоволених вимог змінено, викладено його резолютивну частину в наступній редакції: «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) моральну шкоду в розмірі 10 000 грн».
14 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить змінити рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 червня 2023 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 09 жовтня 2023 року (повний текст якої складено
16 жовтня 2023 року), ухвалити нове судове рішення, яким його позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження, з огляду на таке.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Виходячи із повноважень суду касаційної інстанції, процесуальний закон покладає на заявника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або порушення норм процесуального права, які допустили суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, з вказівкою на відповідні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані при розгляді справи. 
Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам процесуального закону.
Заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права, проте не зазначає конкретні підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.
Посилання на неврахування судами при ухваленні оскаржених судових рішень норм, які містяться у постанові Верховної Ради України від 17 червня 1999 року «Про Засади державної політики України в галузі прав людини», не є передбаченою частиною другою статті 389 ЦПК України підставою касаційного оскарження судових рішень.
Визначення підстав касаційного оскарження, встановлених процесуальним законом, має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (приписи частини першої статті 400 ЦПК України).
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України, та копії скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. 
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. Не усунення недоліків касаційної скарги є підставою для її повернення.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 червня 2023 року та
постанову Тернопільського апеляційного суду від 09 жовтня 2023 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк до
11 грудня2023 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                        Є. В. Синельников