ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" жовтня 2023 р.                                                                   Справа №921/584/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючого – судді                                                            Кравчук Н.М. 
суддів                                                                                 Плотніцький Б.Д.
                                                                                           Гриців В.М.
секретар судового засідання Михайлишин С.
розглянувши          апеляційну скаргу ОСОБА_1 за (вх. № ЗАГС 01-05/2851/23 від 06.09.2023)
на ухвалу                    Господарського суду Тернопільської області від 29.08.2023 (суддя Руденко О.В. повний текст ухвали складено 31.08.2023) 
у справі                     № 921/584/23
за позовом                     ОСОБА_1 , м. Тернопіль,  
до відповідача 1:            ОСОБА_2 , 
відповідача 2:          Приватного підприємства "МДС Збаразький спиртзавод" (надалі ПП “МДС Збаразький спиртзавод”), м. Збараж, Тернопільська область
про:                          визнання часток в статутному капіталі.

за участю учасників справи:
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
                                                   ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідачів: ОСОБА_2 та Приватного підприємства "МДС Збаразький спиртзавод" про визначення розміру статутного капіталу підприємства та розмірів часток його учасників.
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що внаслідок неправомірних дій відповідачів частка позивача у статутному капіталі товариства зменшилась 27.04.2018 на 50%, а 10.12.2018 - на 70%. Звернувшись з позовом до господарського суду, позивач прагне  поновити своє становища у товаристві, яке призведе до приведення розміру статутного капіталу  товариства та розміру  часток учасників товариства у відповідність до внесених вкладів.
Разом із позовною заявою 29.08.2023 до суду подано заяву про забезпечення позову №б/н (вх.№7010) від 25.08.2023, у якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 відчужувати чи іншим чином відступати зареєстровану за ним частку в 70 % у      статутному капіталі ПП "МДС Збаразький спиртзавод", обтяжувати таку, вносити зміни щодо складу учасників.          
Заява про забезпечення позову обгрунтована тим, що у випадку зміни складу засновників або інших реєстраційних дій, ОСОБА_1 втратить можливість належним чином захистити свої порушені права шляхом їх поновлення, а рішення у даній справі не зможе гарантувати ефективного захисту порушеного права. Позивач зазначає, що те, що відповідач -1 ще не вчинив дій, що могли б підтвердити намір відчужити свою частку чи то її видозмінити, зокрема не звертався до реєстраторів і не розміщував оголошення про її продаж, не спростовують наявність в останнього як формального власника 70% частки в статутному капіталі товариства можливості вільно розпоряджатися цією часткою, якщо не вжити заходи забезпечення позову.
Заявник просить взяти до уваги, що обраний ним вид забезпечення позову не зупинить та не обмежить право відповідачів та інших учасників на участь в управління юридичною особою, забезпечить безперешкодну господарську діяльність цього підприємства, безперешкодну можливість користування та володіння його майном.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 29.08.2023 у справі 921/584/23 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем висловлено припущення стосовно можливості відповідача ОСОБА_2  відчужити свою частку третім особам, проте не наведено будь-яких доводів щодо їх обґрунтованості та не надано доказів на підтвердження обставин, які свідчать, що невжиття судом заходів до забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. 
Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою,  в якій просить скасувати зазначену ухвалу суду та ухвалити нову, якою вжити заходи забезпечення позову, а саме заборонити ОСОБА_2 відчужувати чи іншим чином відступати зареєстровану за ним частку в 70 % в статутному капіталі Приватного підприємства «МДС Збаразький спиртзавод», обтяжувати таку, вносити зміни щодо складу учасників. Наголошує, що в заяві про забезпечення позову позивач навів достатньо обґрунтувань та надав ряд доказів (рішень суду), які свідчать про те, що незабезпечення позову в подальшому може унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог. 
Так, на думку апелянта, у даній справі спір стосується майнових прав позивача на 100% (30% зареєстровані за позивачем + 70 % зареєстрованих за відповідачем-1) частки в статутному капіталі ПП "МДС Збаразький спиртзавод ". При цьому у відповідача-1 наразі наявні майнові права на 70% в статутному капіталі ПП "МДС Збаразький спиртзавод ", що дає йому всі правомочності приймати будь-які рішення щодо розпорядження такою. Тому через ризик її відчуження на користь третіх осіб, чи то в інший спосіб її видозмінити, невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони відчужувати та приймати рішення щодо 70% частки в статутному капіталі товариства, може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення його позову. Те, що відповідач-1 ще не вчинив дій, що могли би підтвердити намір відчужити свою частку чи то її видозмінити, зокрема, не звертався до реєстраторів і не розміщував оголошення про її продаж, не спростовують наявність у відповідача-1 як формального власника 70% частки в статутному капіталі товариства можливості вільно розпоряджатись цією часткою, якщо не вжити заходів забезпечення позову. 
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.09.2023 справу № 921/584/23   розподілено до розгляду судді-доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. – головуючий суддя, судді: Плотніцький Б.Д. та Орищин Г.В.
У зв`язку із перебуванням у відпустці судді члена колегії Орищин Г.В. з 02.10.2023 по 20.10.2023 проведено повторний автоматизований розподілу судової справи між суддями від 16.10.2023 справу № 921/584/23   розподілено до розгляду судді-доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. – головуючий суддя, судді: Плотніцький Б.Д. та Гриців В.М.
В судове засідання 17.10.2023  позивач не з`явився, від його представника ОСОБА_3 надійшла заява від  12.10.2023, в якій повідомляє, що апеляційну скаргу на ухвалу  Господарського суду Тернопільської області від 29.08.2023 підтримує повністю, просить її задовольнити, розгляд апеляційної скарги  просить проводити без участі представника скаржника.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.  Письмових відзивів на апеляційну скаргу не подали.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 07.04.2023 року у справі №873/103/22, у постанові від 20.07.2021 року у справі № 916/1178/20 зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу особи є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 року у справі № 910/16249/19 та від 19.05.2021 року у справі № 910/16033/20).
Відповідно до ч. 12  ст. 270 ГПК України  неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.
При прийнятті постанови суд апеляційної інстанції виходив з наступного.
У відповідності до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 137 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.
Згідно з пунктами 1, 2, 4 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.
Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених   статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Верховний Суд у постанові від 13.01.2020 справа № 922/2163/17 зазначив, що забезпечення позову - це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, серед іншого, з урахуванням: - розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; - забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; - наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; - імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.
Аналіз положень ст. 136, 137 ГПК України вказує на те, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову не може ґрунтуватись на самих лише припущеннях позивача. Позивач повинен довести наявність обставин для забезпечення позову та необхідності забезпечення судом збалансованості інтересів усіх учасників процесу.
З метою мінімізації можливих зловживань із забезпеченням позову, процесуальним законодавством визначено наступне: по-перше, суду має бути надане підтвердження існування реальної загрози невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; по-друге, забезпечення позову має бути обґрунтованим, тобто заявник повинен обґрунтувати, чому невжиття заходів забезпечення може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, та як саме; по-третє, вид забезпечення позову повинен відповідати позовним вимогам та їхньому обсягу.
При цьому, вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а ще й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Як вбачається із поданої ОСОБА_1 заяви про забезпечення позову, заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 відчужувати чи іншим чином відступати зареєстровану за ним частку в 70 % у      статутному капіталі ПП "МДС Збаразький спиртзавод ", обтяжувати таку, вносити зміни щодо складу учасників.          
При цьому, висловивши припущення стосовно можливості ОСОБА_2 відчужити свою частку третім особам, заявник (позивач) не навів будь-яких доводів щодо їх обґрунтованості та не надав доказів на підтвердження обставин, які свідчать, що невжиття судом заходів до забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Саме лише припущення заявника щодо можливості відчуження спірної частки без доведення обставин, що утруднюють чи унеможливлюють виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.
Як правильно зауважив суд першої інстанції, в обґрунтування забезпечення позову заявник покликається на наявність у ОСОБА_2 правомочностей приймати будь-які рішення щодо предмету спору (збільшувати, зменшувати розмір статутного капіталу, відчужувати, обтяжити статутний капітал, тощо), що може призвести до позбавлення позивача права на частку ПП "МДС Збаразький спиртзавод ", в тому числі шляхом відчуження третім особам.
Однак, імперативними нормами   ч. 2 ст. 30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" передбачено, що внесення змін до статуту товариства (п. 2), зміна розміру статутного капіталу товариства (п. 3), перерозподіл часток між учасниками товариства віднесено до виключної компетенції загальних зборів учасників. Відтак,   у відповідача 1 відсутні повноваження самостійно приймати будь-які рішення щодо розміру статутного капіталу, перерозподілу часток , тощо.   В свою чергу, доказів, які б вказували на те,   що відповідач 1 ініціював прийняття таких рішень загальними зборами учасників, матеріали справи не містять. 
Подана ОСОБА_1 заява про забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях заявника і при цьому ним не обґрунтовано та не доведено необхідності вжиття заходів до забезпечення позову, не надано доказів в підтвердження ймовірності утруднення виконання або неможливості виконання рішення господарського суду в майбутньому у разі невжиття таких заходів. При цьому, зроблені заявником висновки не можуть ґрунтуватись на самих лише побоюваннях та припущеннях, а лише на належних доказах.
Частинами 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).
Враховуючи вищевикладене, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення поданої заяви про забезпечення позову, з огляду на відсутність доказів та обґрунтованих мотивів, які б могли свідчити, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, наведених в ухвалі Господарського суду Тернопільської області від 29.08.2023 року у справі №921/584/23.
Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини, що мають значення для даної справи, надав належну оцінку дослідженим доказам.
Оскаржувану ухвалу суду прийнято у відповідності з вимогами процесуального права, тому її слід залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.
З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись, ст. ст.  255, 269, 270, 271, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 29.08.2023 року у справі №921/584/23  без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку та в строки, передбачені ст.ст. 287-288 ГПК України.
5. Справу повернути до Господарського суду Тернопільської області. 

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.
Повний текст постанови складено 30.10.2023.
Головуючий суддя                                                                      Н.М. Кравчук
Судді                                                                                           Б.Д. Плотніцький
                                                                                          В.М. Гриців