Справа № 127/6220/23
Провадження № 22-ц/801/2274/2023
Категорія: 45
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач:Матківська М. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року	Справа № 127/6220/23	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі:
Головуючого: Матківської М. В.
Суддів: Сопруна В. В. Стадника І. М.
Секретар: Кахно О. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці цивільну справу за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «ІНТЕР-ПОЛІС» та ОСОБА_1 
на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «ІНТЕР-ПОЛІС» і ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, 
Рішення постановив суддя Король О. П.
Рішення постановлено у відсутності учасників справи у м. Вінниці
Дата складання повного тексту рішення – 13 жовтня 2023 року,

Встановив:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 листопада 2021 року близько 18 години 20 хвилин водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем Volkswagen Touran державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись у напрямку м. Вінниця автодорогою М-30 сполученням «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка-Луганськ-Ізварине» (414 км), неподалік смт Вороновиця Вінницького району Вінницької області, в момент об`єктивної появи в полі його зору автопоїзда у складі автомобіля Iveco Stralis державний номерний знак НОМЕР_2 із напівпричепом Kassbohrer державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 , який з увімкненим ближнім світлом фар та габаритними ліхтарями виконував маневр розвороту ліворуч по ходу свого руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив зіткнення із напівпричепом автопоїзда, що призвело до вимкнення зовнішніх світлових приладів та стало причиною подальшого зіткнення автомобіля Citroen Berlingo державний номерний знак НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався в напрямку м. Вінниця із зазначеним автопричепом. Внаслідок ДТП водій та пасажир автомобіля Volkswagen Touran державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 загинули на місці, водій та пасажир автомобіля Citroen Berlingo державний номерний знак НОМЕР_4 ОСОБА_5 та ОСОБА_7 із тілесними ушкодженнями були госпіталізовані до МКЛ ШМД м. Вінниця. 
Зазначені обставини були встановлені постановою про закриття кримінального провадження від 19 грудня 2022 року, яка була винесена прокурором відділу Вінницької обласної прокуратури Веселовською О. О.
Цією постановою було визначено, що в діях водія автомобіля Volkswagen Touran ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. 
Власником автомобіля Citroen Berlingo державний номерний знак НОМЕР_4 , який в результаті дорожньо-транспортної пригоди зазнав значних пошкоджень, є він – позивач по справі ОСОБА_1 .
Згідно з висновком експертного дослідження № ЕД-19/102-22/16357-АВ, який складений 07 листопада 2022 року ВНДЕКЦ, ринкова вартість автомобіля Citroen Berlingo державний номерний знак НОМЕР_4 станом на 04 листопада 2022 року становила 312 660,00 грн., а вартість ремонтно-відновлювальних робіт цього автомобіля становила 839 013,28 грн. Розмір матеріального збитку, завданого власнику внаслідок пошкодження автомобіля Citroen Berlingo державний номерний знак НОМЕР_4 становить 312 660,00 грн.
Після закриття кримінального провадження йому стало відомо про те, що шкода, яка заподіяна йому внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу, завдана внаслідок винних дій ОСОБА_3 . Слідчий, який проводив досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні, повідомив йому про те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , як власника транспортного засобу, була застрахована ПрАТ СК « ІНТЕР-ПОЛІС».
06 січня 2003 року він звернувся до ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» із заявою про страхове відшкодування завданої йому внаслідок ДТП майнової шкоди в розмірі 312 660,00 грн.
Листом № 0201 від 03 лютого 2023 року ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» відмовило йому у страховому відшкодуванні, посилаючись на те, що ним не була подана заява про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
Таку відмову він вважає безпідставною, оскільки ДТП сталася 26 листопада 2021 року і до 19 грудня 2022 року проводилося досудове розслідування з метою встановлення особи, з вини якої сталася ця дорожньо-транспортна пригода. І лише 19 грудня 2022 року прокурором відділу Вінницької обласної прокуратури Веселовською О. О. була винесена постанова про закриття кримінального провадження від 19 грудня 2022 року і лише після цього йому стало відомо про те, хто є винною особою у заподіянні йому майнової шкоди і щодо тієї особи, до якої він може пред`явити претензії щодо відшкодування шкоди. Отже, у нього не було жодної підстави подати заяву про страхове відшкодування у річний термін з дня вчинення ДТП до саме до цього відповідача.
Таким чином позивач просив стягнути із відповідача ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» на свою користь 312 660,00 грн. 
01 червня 2023 року ОСОБА_1 подав клопотання про заміну неналежного відповідача ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» на належного відповідача ОСОБА_2 в частині стягнення 182 660,00 грн.
01 червня 2023 року ОСОБА_1 подав заяву про зміну підстав позову, в якій вказав, що відповідно до полісу (договору обов`язкового страхування) АР2043796 ліміт відповідальності страховика – ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» за шкоду, заподіяну майну потерпілих становить в розмірі 130 000,00 грн. на одного потерпілого. Таким чином, відповідальність відповідача ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» за шкоду, яка заподіяна внаслідок ДТП, що сталася з вини померлого ОСОБА_3 обмежується сумою в 130 000,00 грн., а розмір заподіяної йому шкоди становить 312 660,00 грн.
Згідно матеріалів спадкової справи спадкоємцем ОСОБА_3 є його син – ОСОБА_2 .
Оскільки розмір заподіяної йому шкоди ОСОБА_3 становить 312 660,00 грн., а розмір страхового відшкодування обмежений сумою в 130 000,00 грн., різниця між цими сумами в розмірі 182 660,00 грн. підлягає відшкодуванню спадкоємцем ОСОБА_3 – ОСОБА_2 .
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 серпня 2023 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 . Замінено відповідача ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» на ОСОБА_2 в частині стягнення 182 660,00 грн.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 жовтня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1664,00 грн.
На рішення суду відповідач ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» та позивач ОСОБА_1 подали апеляційні скарги.
В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» просить скасувати рішення суду в частині відмови у стягнення витрат понесених відповідачем та ухвалити у цій частині нове рішення, яким стягнути з позивача на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн.
Зазначив, що рішення суду прийнято з неповним з`ясуванням всіх обставин справи та з порушенням норм процесуального права в частині стягнення витрат на правову допомогу. 
Доводи апеляційної скарги відповідача ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» полягають у тому, що судом не враховані положення частини 2 статті 141 ЦПК України, відповідно до яких інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача в разі відмови у позові. Докази на підтвердження розміру понесених витрат на правову допомогу ним були надані до суду разом із відзивом на позовну заяву.
Суд першої інстанції порушив вимоги статті 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позовних вимог до ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» було відмовлено, а отже і всі судові витрати повинні бути покладені на позивача у повному об`ємі, які поніс відповідач.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду і прийняти постанову про задоволення його позову.
Зазначив, що рішення суду вважає незаконним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки при його постановленні судом зроблені висновки, які не відповідають обставинам справи і до таких висновків суд прийшов внаслідок невірного застосування норм матеріального права.
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що на думку позивача суд відмовляючи у задоволенні позову послався на ту обставину, що йому потрібно було визначити утилізаційну вартість його транспортного засобу, який був знищений в результаті ДТП, але закон не регламентує визначення утилізаційної вартості знищеного транспортного засобу і не містить такого поняття. Він довів належними та допустимими доказами і факт повного фізичного знищення належного йому автомобіля і розмір заподіяної йому внаслідок ДТП шкоди, а суд безпідставно відмовив йому у її відшкодуванні.
Суд безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 , при цьому неправильно застосував норми матеріального права, а саме не частину 2 статті 1281 ЦК України, а частину 3 цієї статті, тому прийшов до помилкового висновку щодо пропуску ним строку пред`явлення вимоги до відповідача ОСОБА_2 .
Відзив на апеляційну скаргу відповідача ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» учасники справи не надали.
Відповідач ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» надав відзив на апеляційну скаргу позивача, у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги і залишити рішення суду першої інстанції без змін в частині відмови у задоволенні позову до страховика.
Відповідач ОСОБА_2 не надав відзив на апеляційну скаргу позивача.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 і його представник – адвокат Усов Ю. В. підтримали свою апеляційну скаргу, просять її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Апеляційну скаргу відповідача ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» просять залишити без задоволення.
Представник відповідача ПрАТ СК Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» у судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань не надіслав, проте у своїй апеляційній скарзі та у відзиві на апеляційну скаргу позивача просив повідомити його про результати розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, заслухавши пояснення позивача і його представника, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга відповідача ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» підлягає до задоволення, а апеляційна скарга позивача – до часткового задоволення за таких підстав.
Відповідно до ч. 1 – 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина 1).
При цьому суд досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї та приймає докази, які не були подані до суду першої інстанції, лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частини 2, 3), а також не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4).
Як вбачається зі змісту апеляційних скарг рішення суду оскаржує позивач в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування шкоди, а відповідач ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» оскаржує рішення в частині розподілу судових витрат.
В сукупності вимог апеляційних скарг, рішення суду оскаржується сторонами в цілому і в такому обсязі переглядається судом апеляційної інстанції.
Судом встановлено, що 26 листопада 2021 року близько 18 години 20 хвилин водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем Volkswagen Touran державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись у напрямку м. Вінниця автодорогою М-30 сполученням «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка-Луганськ-Ізварине» (414 км), неподалік смт Вороновиця Вінницького району Вінницької області, в момент об`єктивної появи в полі його зору автопоїзда у складі автомобіля Iveco Stralis державний номерний знак НОМЕР_2 із напівпричепом Kassbohrer державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 , який з увімкненим ближнім світлом фар та габаритними ліхтарями виконував маневр розвороту ліворуч по ходу свого руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив зіткнення із напівпричепом автопоїзда, що призвело до вимкнення зовнішніх світлових приладів та стало причиною подальшого зіткнення автомобіля Citroen Berlingo державний номерний знак НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався в напрямку м. Вінниця із зазначеним автопричепом. Внаслідок ДТП водій та пасажир автомобіля Volkswagen Touran державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 загинули на місці, водій та пасажир автомобіля Citroen Berlingo державний номерний знак НОМЕР_4 ОСОБА_5 та ОСОБА_7 із тілесними ушкодженнями були госпіталізовані до МКЛ ШМД м. Вінниця. 
Постановою про закриття кримінального провадження від 19 грудня 2022 року, винесеною прокурором відділу Вінницької обласної прокуратури Веселовською О. О., встановлені зазначені обставини, а також встановлено, що в діях водія автомобіля Volkswagen Touran ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. Під час досудового розслідування зібрано достатньо доказів для повідомлення ОСОБА_3 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в саме про порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілим середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження, а також смерть потерпілої. 
За таких обставин кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , стосовно якого зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з його смертю (а. с. 29-33).
Власником автомобіля Citroen Berlingo державний номерний знак НОМЕР_4 , який в результаті дорожньо-транспортної пригоди зазнав значних пошкоджень, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , є позивач по справі ОСОБА_1 (а. с. 36).
Згідно висновку експертного дослідження № ЕД-19/102-22/16357-АВ від 07 листопада 2022 року, що наданий Вінницьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром, ринкова вартість автомобіля Citroen Berlingo державний номерний знак НОМЕР_4 станом на 04 листопада 2022 року становила 312 660,00 грн.; вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля Citroen Berlingo реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 на момент огляду, а саме 04 листопада 2022 року становила 839 013,28 грн.; розмір матеріального збитку, завданого власнику внаслідок пошкодження автомобіля Citroen Berlingo реєстраційний номер НОМЕР_4 на момент огляду, а саме 04 листопада 2022 року становив 312 660,00 грн. (а. с. 7-28).
06 січня 2003 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС», у якій була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , як власника транспортного засобу –автомобіля Volkswagen Touran державний номерний знак НОМЕР_1 , із заявою про страхове відшкодування завданої йому внаслідок ДТП майнової шкоди в розмірі 312 660,00 грн. (а. с. 34).
Листом № 0201 від 03 лютого 2023 року ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» відмовила йому у страховому відшкодуванні, посилаючись на те, що ним не була подана заява про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 35).
Згідно поліса серії АР № 002043798: діючий на 26 листопада 2021 року; страхова компанія – ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС»; транспортний засіб – легковий автомобіль Volkswagen Touran державний номерний знак НОМЕР_1 ; ліміт за шкоду майну – 130 000,00 грн. (а. с. 50).
Згідно матеріалів спадкової справи № 149/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а. с. 80-212), із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 до Теплицької державної нотаріальної контори 06 травня 2022 року звернувся один спадкоємець за законом першої черги – його син ОСОБА_2 (а. с. 82).
28 жовтня 2022 року державним нотаріусом Теплицької державної нотаріальної контори Лужанською Т. В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я спадкоємця ОСОБА_2 на майно, що складається із земельної ділянки площею 0,0967 га (зареєстровано в реєстрі за № 2465 – а. с. 113).
28 жовтня 2022 року державним нотаріусом Теплицької державної нотаріальної контори Лужанською Т. В. видані три свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я спадкоємця ОСОБА_2 на майно, що складається із: земельної ділянки площею 2,1854 га (зареєстровано в реєстрі за № 2468 – а. с.117 і зареєстровано в реєстрі за № 2471 – а. с. 119); із грошових вкладів (зареєстровано в реєстрі за № 2676 – а. с. 128). 
26 листопада 2022 року державним нотаріусом Теплицької державної нотаріальної контори Лужанською Т. В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я спадкоємця ОСОБА_2 на майно, що складається із 1/4 частки квартири (зареєстровано в реєстрі за № 2744 – а. с. 136).
06 квітня 2023 року державним нотаріусом Теплицької державної нотаріальної контори Лужанською Т. В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я спадкоємця ОСОБА_2 на майно, що складається із корпоративних прав (зареєстровано в реєстрі за № 1445 – а. с. 206).
02 лютого 2023 року до Теплицької державної нотаріальної контори від імені ОСОБА_1 надійшла претензія кредитора, якою він просив повідомити спадкоємців кредитора ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про свої майнові претензії на загальну суму 315 260,00 грн. (а. с. 142).
Листом № 23/02-14 від 08 лютого 2023 року державний нотаріус Теплицької державної нотаріальної контори Лужанська Т. В. повідомила ОСОБА_2 про те, що по спадковій справі до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , надійшла претензія кредитора ОСОБА_1 (а. с. 174-176).
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 серпня 2023 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 та замінено відповідача ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» на ОСОБА_2 в частині стягнення 182 660,00 грн. (а. с. 219).
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позову, суд першої інстанції вказав на те, що позивачем не визначено до відшкодування утилізаційної вартості належного йому на праві власності транспортного засобу, який пошкоджений внаслідок ДТП, тобто не визначено різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а заявлена позивачем шкода в розмірі ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, суперечить вимогам статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою передбачена можливість відшкодування шкоди за пошкоджений транспортний засіб, якщо його ремонт вважається економічно необґрунтованим.
Відмовляючи у задоволенні заявлених до ОСОБА_2 позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що такі вимоги до задоволення не підлягають, серед іншого, з підстав пропуску строку пред`явлення вимоги кредитором спадкодавця до спадкоємця, який визначений частиною 1 статті 1281 ЦК України, тому на підставі частини 4 статті 1281 ЦК України він позбавляється права вимоги, як такий, що не пред`явив їх до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою статті 1281 ЦК України.
Із такими висновками суд апеляційної інстанції погоджується частково з урахуванням наступного.
Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Частиною 2 статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Із наведених норм закону слідує, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела (ч. 2 ст. 1187 ЦК України), а в разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (ч. 1 ст. 1188 ЦК України).
Відповідно до роз`яснень наданих у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. При заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов`язок по її відшкодуванню, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, коли іншого не встановлено законом, розмір належного з володільця джерела підвищеної небезпеки відшкодування має бути зменшений або у відшкодуванні шкоди має бути відмовлено. 
Згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 8 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.
По справі встановлено, що позивачу завдана шкода джерелом підвищеної небезпеки внаслідок взаємодії трьох джерел підвищеної небезпеки:
автомобіля Volkswagen Touran державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 ;
автомобіля Iveco Stralis державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався із напівпричепом Kassbohrer державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 ; 
автомобіля Citroen Berlingo державний номерний знак НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_5 , та власником якого є позивач ОСОБА_1 .
З урахуванням вимог наведених норм матеріального закону відшкодування шкоди потерпілій особі має здійснити винна особа.
Винною особою встановлено водія автомобіля Volkswagen Touran державний номерний знак НОМЕР_1 – ОСОБА_3 .
Таким чином водій ОСОБА_3 мав би нести цивільну відповідальність перед позивачем ОСОБА_1 за шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки, оскільки його вина встановлена матеріалами справи.
Відповідно до статей 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Volkswagen Touran державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована в ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС», згідно із полісом серії АР № 2043796. Ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну визначено у розмірі 130 000,00 грн.
До страхової компанії ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» 06 січня 2023 року від ОСОБА_1 надійшло повідомлення про ДТП, яка трапилась 26 листопада 2021 року за участю забезпеченого транспортного засобу – автомобіля Volkswagen Touran державний номерний знак НОМЕР_1 , та внаслідок якої пошкоджено автомобіль Citroen Berlingo державний номерний знак НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_5 , власником якого є позивач ОСОБА_1 .
Страховик ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» відмовив позивачу у здійсненні йому страхового відшкодування у зв`язку із неподанням заяви про страхове відшкодування шкоди, заподіяної майну, впродовж одного року.
Відповідно до статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»  у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний:  невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально (п. 33.1.4.).
Позивач ОСОБА_1 06 січня 2023 року подав страховику – відповідачу по справі ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» заяву про страхове відшкодування за полісом серії АР № 204379, додавши до нього постанову про закриття кримінального провадження від 19 грудня 2022 року, а також висновок експертного дослідження. 
У пункті 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний  засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний  ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.  Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.
Згідно висновку експертного дослідження № ЕД-19/102-22/16357-АВ від 07 листопада 2022 року, ринкова вартість автомобіля Citroen Berlingo державний номерний знак НОМЕР_4 станом на 04 листопада 2022 року становила 312 660,00 грн.; вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля Citroen Berlingo реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 на момент огляду, а саме 04 листопада 2022 року становила 839 013,28 грн. У дослідницькій частині цього висновку вказано, що відновити транспортний засіб є технічно неможливо (а. с. 16).
Таким чином ремонт автомобіля Citroen Berlingo державний номерний знак НОМЕР_4 , вважається економічно необґрунтованим, оскільки витрати на його відновлювальний ремонт в рази перевищують його вартість до ДТП.
Порядок відшкодування завданої позивачу шкоди мав відбутися в порядку, визначеному статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», і позивач мав передати залишки транспортного засобу відповідачу, як особі, яка відповідає за завдану шкоду, чим набути право на отримання від останнього відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП – в сумі 312 660,00 грн.
Як вбачається із матеріалів справи позивач не вчинив таких дій, не передав відповідачу залишки свого транспортного засобу, зберігає їх за собою, про що він пояснив у судовому засіданні та що також підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 19 грудня 2022 року, у пункті 3 резолютивної частини якої вказано про скасування арешту, у тому числі і на належний позивачу автомобіль Citroen Berlingo державний номерний знак НОМЕР_4 , накладеного ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 01 грудня 2021 року, та повернення цього транспортного засобу його власнику.
З огляду на викладене вірним є висновок суду першої інстанції в тому, що заявлені позивачем вимоги не підлягають до задоволення, оскільки вони не ґрунтуються на положеннях статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Проте, колегія суддів не погоджується із позицією суду першої інстанції в частині підстав для відмови заявлених позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 .
Відповідно до частини 1 статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб (частина 1).
Відповідач ОСОБА_2 , являючись спадкоємцем ОСОБА_3 – водія автомобіля Volkswagen Touran державний номерний знак НОМЕР_1 , в діях якого, згідно постанови про закриття кримінального провадження від 19 грудня 2022 року, вбачається невідповідність вимогам п. 12.3. Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої також пошкоджено належний позивачу автомобіль, не повідомив про прийняття ним спадщини.
Відповідно до частин 2-4 статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги (частина 2).  Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (частина 3).  Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (частина 4).
Позивач звернувся із даним позовом до суду 06 березня 2023 року, пред`явивши свої вимоги лише до одного відповідача – ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС», про стягнення 312 660,00 грн. матеріальної шкоди.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 березня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
03 квітня 2023 року від відповідача ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» до суду надійшов відзив на позовну заяву.
10 квітня 2023 року до суду надійшла від позивача відповідь на відзив та клопотання про витребування із Тульчинської державної нотаріальної контори інформації щодо прийняття спадщини спадкоємцями ОСОБА_3 , у яких позивач вказав про те, що саме із відзиву він дізнався про страховий поліс з лімітом відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілого в розмірі 130 000,00 грн., а решта суми шкоди може бути стягнена із осіб, які є спадкоємцями ОСОБА_3 .
Як вбачається із матеріалів цивільної справи, Теплицькою державною нотаріальною конторою 06 травня 2022 року відкрита спадкова справа № 149/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а. с. 80-212), його син ОСОБА_3 – відповідач по справі, прийняв спадщину. Копія спадкової справи надійшла до суду 23 травня 2023 року.
Із копії спадкової справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся із претензією кредитора, подавши її до Теплицької державної нотаріальної контори 02 лютого 2023 року, про що свідчить штамп із вхідним номером та датою: № 18/02-14 від 02 лютого 2023 року. 
Державним нотаріусом Теплицької державної нотаріальної контори Лужанською Т. В. на різне спадкове майно видано чотири свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я спадкоємця ОСОБА_2 : чотири свідоцтва видані 28 жовтня 2022 року (а. с. 113, 117, 119, 128); одне свідоцтво видано 26 листопада 2022 року (а. с. 136) і останнє свідоцтво видано 06 квітня 2023 року (а. с. 206). 
Перші чотири свідоцтва видані спадкоємцю ОСОБА_2 28 жовтня 2022 року, а позивач пред`явив до нього свої вимоги 02 лютого 2023 року, тобто в межах шестимісячного терміну, визначеного статтею 1281 ЦК України.
Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Таким чином, за правилами статті 1194 ЦК України ОСОБА_3 , який застрахував свою цивільну відповідальність, зобов`язаний був сплатити різницю, а відповідно до статті 1218 ЦК України цей обов`язок успадкував його спадкоємець ОСОБА_2 .
Отже, спадкоємець є зобов`язаним до сплати потерпілій особі різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Оскільки позивачем не надано належних доказів фактичного розміру шкоди, про що наведено вище, тому неможливо визначити розмір відшкодування шкоди відповідачем ОСОБА_2 , згідно вимог статті 1194 ЦК України.
З огляду на викладене не підлягають до задоволення заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 в розмірі 182 660,00 грн.
Щодо апеляційної скарги відповідача ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС». 
Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1). До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать також витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3).
Згідно вимог частин 1 і 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані із правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача; у разі відмови в позові – на позивача; у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 8 цієї статті розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно з ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язані зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до відзиву на позовну заяву представник відповідача ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» - адвокат Гусєв П. В. подав до суду довіреність № 14 від 11 січня 2023 року, якою ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» надало ОСОБА_8 усі права, що надаються законом представнику, на строк до 31 грудня 2023 року (а. с. 48); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 11030/10 від 13 лютого 2023 року (а. с. 49); договір про надання правничої допомоги № 10/01-22-АП від 10 січня 2022 року (а. с. 51-53); додаткову угоду № 38 до договору про надання правничої допомоги № 10/01/22-АП від 20 березня 2023 року, згідно з пунктом 2 якої за надання правничої допомоги згідно договору у справі № 127/6220/23 ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» зобов`язується оплатити гонорар (винагороду) у розмірі 4000,00 грн. (а. с. 54); платіжну інструкцію № 1901 від 28 березня 2023 року на суму 4000,00 грн. (а. с. 55).
Таким чином, у зв`язку із висновком суду про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , із нього на користь відповідача ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» підлягають стягненню витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги адвоката в сумі 4000,00 грн., у зв`язку з чим підлягає до задоволення апеляційна скарга відповідача ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС», а рішення в цій частині підлягає до скасування з ухваленням нового рішення в частині розподілу судових витрат.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
За правилами статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч. 4 ст. 376 ЦПК України). 
З урахуванням викладеного апеляційний суд прийшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги позивача та зміну рішення суду першої інстанції лише мотивувальної його частини, і про задоволення апеляційної скарги відповідача ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» та скасування рішення суду в частині розподілу судових витрат, а в іншій частині рішення суду залишається без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд 
Постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 жовтня 2023 року в частині відмови у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, змінити у мотивувальній частині рішення, виклавши його в редакції цієї постанови.
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «ІНТЕР-ПОЛІС» задовольнити.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 жовтня 2023 року в частині розподілу судових витрат скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «ІНТЕР-ПОЛІС» у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий	М. В. Матківська  	
Судді	В. В. Сопрун  	
  	І. М. Стадник  	

Повний текст судового рішення складено 15 грудня 2023 року