ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/2096/23                Головуючий суддя І інстанції Вікторов В. В.
Провадження № 33/818/719/23        Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       11 грудня 2023 року                                                м. Харків
Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Курінного Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 16 червня 2023 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -
в с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець м. Харкова,
- визнана винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними асобами строком на 1 рік.
       Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.
       Постановою встановлено, 16 квітня 2023 року о 17:25 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2102», д.н.з. НОМЕР_1 в м. Харкові по вул. Соколова, 4/1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору ДРАГЕР. Результат огляду – 0,62 проміле, тест № 1622, про що велась відеофіксація. 

       В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на те, що суд першої інстанції проігнорував наявність незгоди ОСОБА_1 з результатом огляду, який було проведено на місці його зупинки та бажання пройти відповідний огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Вказує на порушення працівників поліції порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Вважав, що суд першої інстанції неповно та обднобічно поставився до з`ясування обставин події та перевірки їх доказами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Курінного Д.О., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції не дотримався всіх вказаних вимог закону.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі наведено об`єктивні відомості, які свідчать про помилковість висновків суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.         
Зокрема, відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем перебував у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки, за допомогою спеціального технічного приладу Драгер, проба позитивна, результат 0,62 проміле, тест № 1622.
Проте, у ст. 266 КУпАП визначено порядок проведення огляду водія, в тому числі, на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до вимог цієї статті вбачається, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.   У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного,  поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.  Огляд осіб на стан алкогольного, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Тобто, законодавець визначив підстави послідовність та умови щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а порушення цих нормативних приписів безумовно свідчить про недійсність проведеного огляду та всіх процесуальних дій, які відбувались в подальшому на його підставі, в тому числі, і складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Поряд з цим відповідно до п. 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.
       Відповідно до відомостей направлення на огляд водія транспортного засобу вбачається, що працівники поліції встановили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка мова.
       Однак, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції в присутності свідка – працівника поліції ОСОБА_2 та сторони захисту, був оглянутий відеозапис, який був долучений працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення на якому відображені події за участю ОСОБА_1 .
       Відповідно до відомостей цього відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 розмовляє з працівниками поліції спокійно, висловлюючи чітко та послідовно свої думки та кожне слово. Також вбачається, що ОСОБА_1 не робив будь-яких рухів, які не відповідали обстановці. Вбачається, що останній відкривав багажне відділення свого автомобіля та показував його зміст працівникам поліції, після цього пред`явив свої документи та пояснив з якою метою та відкіля він рухався.
Ці відомості відеозапису, поза розумним сумнівом, свідчать про відсутність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, які були зафіксовані працівником поліції в направленні на огляд водія транспортного засобу, а саме: порушення координації рухів та нечітка мова.
       Належить взяти до уваги, що відомості відеозапису були також предметом дослідження суду першої інстанції, який не звернув увагу на ці обставини.
       Поряд з цим, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції працівник поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення повідомив, що він безпосередньо спілкувався із ОСОБА_1 та виявив ознаки алкогольного сп`яніння. Разом з цим працівник поліції повідомив, що він встановив запах солодощів з порожнини рота ОСОБА_1 .
Однак в направленні водія на огляд зазначено ознаки сп1яніння, в тому числі, запах алкоголю з порожнини рота, що вочевидь не відповідає тій ознаці яку виявив працівник поліції, що свідчить про суперечності, які допустив працівник поліції під час складення документів у цій справ.
Поряд з цим необхідно взяти до уваги те, що ознаки сп`яніння виявив працівник поліції, який складав протокол, а саме ОСОБА_2 . Однак, направлення на огляд водія транспортного засобу складав інший працівник поліції, а саме ОСОБА_3 , який власне і зазначив ознаки алкогольного сп`яніння, які він особисто не виявив, що свідчить про суб`єктивність зазначених у цьому направленні відомостей.
Натомість вказане направлення не демонструвалось водієві після проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням алкотестеру ДРАГЕР, де він висловив свої зауваження з приводу не погодження з результатом огляду. Тобто працівники поліції за наявності таких пояснень та позиції ОСОБА_1 , всупереч вимог ст. 266 КУпАП не роз`яснили та не запропонували останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`Яніння у медичному закладі, що свідчить про недотримання вимог закону щодо процедури проведення огляду на стан сп`яніння.
Також працівник поліції в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції пояснив, що після того, як вони почали складати документи у справі, підійшла дружина ОСОБА_1 та повідомляла, що вони самі поїдуть до медичного закладу.
Проте, відповідно до відомостей відеозапису вочевидь вбачається, що під час заповнення працівниками поліції документів у цій справі, до них підійшла дружина ОСОБА_1 та повідомила про те, що ОСОБА_1 за телефоном зв`язався зі своїм захисником, який повідомив, що ОСОБА_1 має процесуальне право пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, а тому просила провести огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у медичній установі. Працівник поліції відповів на це: «..а смисл? Ви можете їхати куди хочете». Дружина ОСОБА_1 відповіла, що в медичну установу необхідно поїхати для отримання довідки, а працівник поліції відповів, що маєте право долучити таку довідку самостійно в суді, проте вона не має значення.
       Крім того, ОСОБА_1 пояснив в судовому засіданні про те, що працівники поліції не надавали йому для підпису направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Працівник поліції в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції не зміг спростувати цей довід апелянта, оскільки не пам`ятав цього.
Крім того, з відомостей відеозапису також вбачається, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки, на що останній погодився. Перед проведенням процедури огляду працівники поліції запропонували ОСОБА_1 обрати мундштук за допомогою якого здійснюється продуття алкотестера Драгер, але на відео саме цей момент не зафіксований, оскільки мундштук та Драгер були надані іншим екіпажем працівників поліції.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 повідомив, що йому запропонували обрати один з трьох запропонованих мундштуків. Він також пояснив, що захисна плівка на усіх трьох мундштуках була пошкоджена, що викликало у нього сумнів щодо об`єктивності такого огляду, однак не дивлячись на це він погодився пройти огляд, оскільки працівники поліції йому роз`яснили, що існує відповідальність за відмову від проходження огляду.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції працівник поліції, який проводив огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння не зміг спростувати такі пояснення апелянта. 
Тобто, працівник поліції будь-яким чином не зміг спростувати доводи ОСОБА_1 про те, що захисна плівка мундштуків, які були запропоновані ОСОБА_1 була пошкоджена.
Поряд з цим, з відеозапису, оглянутого в судовому засіданні в присутності свідка – працівника поліції та сторони захисту, дійсно вбачається, що ОСОБА_1 надавалось обрати мундштук, проте працівник поліції утримував ці мундштуки таким чином, що вони не потрапили в об`єктив бодікамери працівника поліції.
Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
Отже в матеріалах справи відсутні будь-які фактичні відомості, які спростовують такі доводи апелянта, а тому суд тлумачить їх на користь ОСОБА_1 .
Враховуючи такі відомості, а також те, що працівник поліції в судовому засіданні також не зміг спростувати такі доводи ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ці доводи апелянта заслуговують на увагу, оскільки не спростовуються фактичними відомостями, які зафіксовані працівниками поліції, а також відомостями, які містяться в матеріалах справи.
Крім того, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що після того, як він пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки він був не згоден з результатом цього огляду.
Такі ж самі пояснення ОСОБА_1 надавав і в суді першої інстанції та зазначав, що працівники поліції запропонували йому самостійно пройти огляд в медичному закладі, не вручаючи направлення, що вочевидь суперечить вимогам ст. 266 КУпАП.
Поряд з цим, ОСОБА_1 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції пояснював, що з результатом огляду не погодився та після складення працівниками поліції протоколу стосовно нього, самостійно поїхав до медичного закладу та намагався пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки вважав себе тверезим.
Факт самостійного звернення ОСОБА_1 до медичного закладу для проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння об`єктивно підтверджується відповіддю начальника управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Харківській області від 25.08.2023 року на адвокатський запит, який було залучено стороною захисту в судовому засіданні.
Відповідно до відомостей цієї відповіді вбачається, що за наявними даними інформаційної підсистеми «АРМ оператор «102» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», 16.04.2023 року о 20.26 від громадянина, який представився як ОСОБА_1 , 1992 року народження на спецлінію «102» надійшло повідомлення зі скаргою на працівників поліції, які були на патрульному автомобілі «Пежо» і склали на нього адміністративний протокол за перебування в стані алкогольного сп`яніння за адресою: м. Харків, вул. Соколовська. Заявник не згоден із звинуваченням, наразі находиться на вул. Халтуріна біля наркологічного центру для здачі аналізу на зміст алкоголю в крові, але його не впускають, просить направити екіпаж поліції. З метою реагування за вказаною адресою направлявся екіпаж № 0016, д.н. 0348 управління патрульної поліції в Харківській області. Пвідомлення зареєстроване в інформаційній підсистемі «Єдиний облік» ІКС ІПНП відділу поліції № 2 ХРУП № 3 від 16.04.2023 за № 3618.
Тобто вочевидь вбачається, що ОСОБА_1 не погодившись з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням алкотестера Драгер, самостійно звернувся до закладу охорони здоров`я з метою спростування результатів огляду працівників поліції. Проте без працівників поліції такий огляд провести процесуально неможливо, а тому медичні працівники ОСОБА_1 відмовили в його проведенні. Не погодившись з такою відмовою, ОСОБА_1 викликав працівників поліції за номером телефону «102». Працівники поліції, які з`явились за викликом також відмовили ОСОБА_1 в проведенні такого огляду в медичному закладі.
Отже, поза розумним сумнівом, вбачається, що ОСОБА_1 не був згоден з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння та намагався спростувати його, що обумовлювало для працівників поліції необхідність доставити останнього до закладу охорони здоров`я, попередньо ознайомивши його з відомостями направлення.
Також належить врахувати те, що під час проведення огляду працівниками поліції ОСОБА_1 не погоджувався з результатом огляду, про що свідчить відсутність будь-яких його власноручних пояснень щодо згоди з результатом цього огляду ані у протоколі, ані у направленні, ані у акті огляду. Власноручний підпис ОСОБА_1 міститься лише у роздруківці результату огляду приладу Драгера, проте цей підпис у цьому результаті свідчить лише про те, що його повідомили про результат проведеного огляду, оскільки будь-яких посилань на згоду з таким результатом ця роздруківка не містить.
Крім цього, з відомостей відеозапису вбачається, що працівники поліції після проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням алкотестера Драгер не спитали у останнього чи погоджується він з таким результатом, а також всупереч вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння не запропонували йому пройти огляд у медичному закладі.
Працівник поліції, який складав протокол стосовно ОСОБА_1 , в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції не зміг пояснити суду чому ОСОБА_1 , після проведення огляду на стан сп`яніння на місці його зупинки, не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.
Належить врахувати, що ОСОБА_1 є юридично неосвідченою особою, а тому не знав, що після проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки, працівники поліції були зобов`язані запропонувати йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, чого вони не зробили.
Крім цього, за наслідками перегляду в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції відеозапису, який був долучений працівниками поліції до протоколу стосовно ОСОБА_1 належить звернути увагу на наступне.
В судовому засіданні було встановлено, що відеозапис не є безперервним, що є порушенням вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999, відповідно до п. 5 розділу ІІ якої, - включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Такі дії працівників поліції вочевидь свідчать про порушення ними порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а оскільки порядок проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений неповно та з істотними порушеннями, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що такий огляд є недійсним, що, як наслідок, чітко передбачено у ст. 266 КУпАП.
       Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
       Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дрожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими права, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».
       З відеозапису вбачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права, в тому числі, і право на юридичну допомогу. Вбачається також, що ОСОБА_1 скористався такою допомогою та зателефонував адвокату, який порадив останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичній установі, про що і просила дружина ОСОБА_1 працівників поліції. 
       Тобто ОСОБА_1 намагався захистити себе, а саме пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я з метою доведення своєї невинуватості, в чому був обмежений працівниками поліції. 
       Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Європейський суд з прав людини у справах «Енгель та інші проти Нідерландів» («Engel and Others v. the. Netherlands», 08 червня 1976 року, no. 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), «Озтюрк проти Німеччини» («Ozturk v. Germany», 21 лютого 1984 року, no. 8544/79), «Лутц проти Німеччини» («Lutz v. Germany», 25 серпня 1987 року, no. 9912/82), тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо. 
У справі «Barbera, Messegu and Jabardov. Spain» від 06.12.1998 Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитись на користь цієї особи.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 24 листопада 2011 року у справі «Загородній проти України», заява № 27004/06 суд зазначив, що особа, проти якої висунуті кримінальні обвинувачення, яка не бажає захищатись особисто, повинна бути в змозі скористатись юридичною допомогою за власним вибором (див. рішення від 16 квітня 2009 року у справі «Ханжевачкі проти Хорватії» (Hanzevadki v. Croatia), заява № 17182/07, п. 21, з подальшими посиланнями).
Згідно рішення у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилось нічого іншого, як взяти на себе функцію сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагальності процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП   провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Більш того, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до п.1 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Дослідивши відомості, що є в справі, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова судді Ленінського районного суду м. Харкова від 16 червня 2023 року підлягає скасуванню, а провадження в справі стосовно ОСОБА_1 закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно доводів поданої апеляційної скарги.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
       Постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 16 червня 2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                 С.К. Шабельніков