ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року		Справа № 460/9570/23 пров. № А/857/14981/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Затолочного В.С., Ніколіна В.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року (суддя Борискін С.А., м.Рівне, повний текст складено 20 липня 2023 року), -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі – ГУПФ) в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині здійснення перерахунку пенсії за віком позивачу, а саме: доплати за понаднормовий стаж, відповідно частини другої статті 56, статті 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі – Закон № 796-XII) із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний повний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку;
зобов`язати ГУПФ здійснити перерахунок пенсії за віком позивачу, а саме: доплати за понаднормовий стаж, відповідно до частини другої статті 56, статті 57 Закону №796-XII із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний повний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ГУПФ, яка полягає у непроведені перерахунку і невиплаті ОСОБА_1 , пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 2 статті 56 Закони № 796-XII. Зобов`язано ГУПФ здійснити перерахунок та виплату з 01.02.2023 ОСОБА_1 , пенсії за віком з урахуванням положень пункту 2 статті 56 Закони № 796-XII, в редакції, чинній до 01.10.2017. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із ухваленим рішенням, в частині відмовлених позовних вимог, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.
В доводах апеляційної скарги вказує, що звертався до ГУПФ із заявою про обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058-IV) із урахуванням положень частини другої статті 57 Закону № 796-XII, однак суд першої інстанції не врахував це при прийнятті оскаржуваного рішення суду. Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки пенсія позивачу призначена до внесення змін до Закону № 796-XII, то він має право на перерахунок пенсії за кожен повний рік стажу роботи понад установлений мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік. 
Відповідно до частини першої статті 308 КАС суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В частині - щодо задоволення позову, рішення суду першої інстанції фактично не оскаржується, тому суд апеляційної інстанції не має права робити правові висновки щодо цієї частини судового рішення.
Щодо відмовлених позовних вимог, то суд першої інстанції вказав, що позивач не виявив бажання перейти на пенсію за віком на умовах частини другої статті 27 Закону № 1058-IV, і, відповідно, залишився на пенсії за віком на умовах частини першої статті 27 Закону №1058-IV, то відповідач правомірно відмовив позивачу у проведенні перерахунку, передбаченого частиною другою статті 57 Закону № 796-ХІІ.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 , є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 3) та перебуває на обліку у відповідача, отримуючи пенсію за віком з 13.10.2014, яка призначена йому із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, розмір якої обчислено за частиною першою статті 27 Закону №1058-IV.
01.02.2023 позивач звернувся до відповідача з заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до частини другої статті 56, статті 57 Закону № 796-ХІІ. Для пільгового обчислення середньомісячного заробітку просив взяти період роботи з 01.02.2021 по 01.02.2022.
Листом від 23.03.2023 за №9825-6702/Ц-02/8-1700/23 позивачу відмовлено у задоволенні заяви.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
За змістом частини другої статті 56 Закону №796-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи  не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад  встановлений цим  пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком N 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців  і  більше - не вище 85 процентів заробітку.
У зв`язку із набранням чинності 11.10.2017 Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 (далі – Закон № 2148-VIII) пункт 2 вказаної вище статті 56 Закону №796-ХІІ доповнено словами і цифрами «у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Тобто на час виникнення спірних відносин, умовою для призначення повної пенсії, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад  встановлений цим  пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, є призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону №1058-IV. 
Положеннями статті 57 Закону №796-ХІІ (в редакції, чинній станом на час призначення пенсії позивачеві) передбачалося, що обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону №1058-IV.
У разі обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону №1058-IV за бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення.
Якщо особа, яка звернулася за пенсією, пропрацювала на територіях радіоактивного забруднення:
менше 12 місяців, - середньомісячний заробіток визначається шляхом поділу загальної суми заробітку за календарні місяці роботи на кількість цих місяців;
не менше 30 календарних днів у двох місяцях, - середньомісячний заробіток визначається за будь-які фактично відпрацьовані 30 календарних днів роботи;
менше місяця, - середньомісячний заробіток визначається за цей календарний місяць з додаванням до заробітку на основній роботі.
Згідно пункту 2 статті 56 Закону №796-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) у разі обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону №1058-IV  за бажанням особи, яка звернулася за пенсією, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення.
Заяви позивача про обчислення його пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону № 1058-IV матеріали справи не містять.
За замістом заяви позивача від 01.02.2023 останній просив пенсійний орган здійснити перерахунок пенсії з урахуванням середньомісячного заробітку за період з 01.02.2021 по 01.02.2022, тобто за нормами пункту 2 статті 57 №796-ХІІ, чинного на час призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку, а не з урахуванням заробітної плати (доходу) за роботу на територіях радіоактивного забруднення (редакції, чинній на час звернення із такою заявою).
Посилання скаржника на те, що він повторно 03.03.2023 звертався до ГУПФ із заявою про обчислення середньої заробітної плати для обчислення розміру надбавки до пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону №1058-IV, яку долучив до апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції відхиляє, так як на вказаній заяві немає відмітки, що оригінал такої був зареєстрований в ГУПФ чи іншим чином, через електронні сервіси поданий до ГУПФ.
Про те, що така заява подавалась останнім також не згадано у суді першої інстанції.
За наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи. 
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,-
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року – без змін.                    Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої  статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	В. В. Ніколін