УХВАЛА
 
30 листопада 2023 року
м. Київ
 
справа № 755/9864/22
провадження № 61-5458св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,              
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом  ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, за касаційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Київського апеляційного суду від 29 березня 2023 року в складі колегії суддів: Кашперської Т. Ц., Фінагеєва В. О., Яворського М. А., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
 
В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначала, що до 30 січня 2018 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , після розлучення вони продовжували проживати як одна сім`я, піклувалися один про одного, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки щодо утримання житла, спільні витрати. 
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер і вона займалася його похованням. Батьки чоловіка відмовились від належної їм одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168 як члени родини після загибелі військовослужбовця ОСОБА_2 під час виконання ним обов`язків військової служби на її користь. Проте для отримання вказаної одноразової виплати їй необхідно встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
 
Повідомлено, що нею до Дніпровського районного суду м. Києва подавалася заява про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 в межах окремого провадження, однак ухвалою від 29 вересня 2022 року в справі № 755/9669/22 їй було відмовлено у відкритті провадження через наявність спору про право і необхідність звернення до суду за правилами позовного провадження.
 
Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просила встановити юридичний факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 без шлюбу в період з 30 січня       2018 року по 30 липня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11 листопада 2022 року у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 відмовлено.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 29 березня 2023 року ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 11 листопада 2022 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
14 квітня 2023 року Міністерство оборони України, засобами поштового зв`язку, звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 29 березня 2023 року, в якій просило скасувати оскаржуване судове рішення та відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 . 
 
Ухвалою Верховного Суду від 20 червня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
 
У липні 2023 року до Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи.
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку.
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України в суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
 
Зокрема, в частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Європейський суд з прав людини зазначив, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а лише тлумачили відповідні юридичні норми (рішення в справі «Жук проти України» від 21 жовтня 2010 року).
 
Таким чином, питання виклику учасників справи для надання пояснень вирішується Верховним Судом з огляду на встановлену необхідність таких пояснень.
 
Оскільки суд касаційної інстанції не встановив необхідності надання пояснень сторонами у справі на стадії касаційного перегляду судових рішень, то підстави для розгляду справи за участю учасників справи в суді касаційної інстанції відсутні.
 
За таких обставин, розгляд справи буде здійснюватися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення направлена у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. 
 
З урахуванням категорії і складності справи та відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.
 
Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, за касаційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Київського апеляційного суду від 29 березня 2023 року в складі колегії суддів: Кашперської Т. Ц., Фінагеєва В. О., Яворського М. А. призначити до судового розгляду.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                      В. В. Сердюк
 
С. О. Карпенко
 
І. М. Фаловська