П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

07 листопада 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/13774/23	
                                                                                    Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А.
                                                                       Дата і місце ухвалення 18.08.2023р., м. Одеса

  Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого   –  Лук`янчук О.В.
суддів                         –  Бітова А.І.
                          –     Ступакової І.Г.
при секретарі –   Качуренко В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великим платниками податків на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2023 року по справі за позовом Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великим платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 

В С Т А Н О В И Л А:
У червні 2023 року Державне підприємство «Морський торговельний порт «Південний» звернулось до суду першої інстанції з позовом до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великим платниками податків, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.05.2023 року № 145/3400703, яким до підприємства застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 1020 грн. за ненадання у повному обсязі запитуваних контролюючим органом документів.
В обґрунтування позовних вимог Державне підприємство «Морський торговельний порт «Південний» посилалось на те, що в ході проведення фактичної перевірки податковим органом був направлений запит про надання документів, які стосуються предмета перевірки, частину документів на який підприємством надано 20.04.2023 року, а іншу частину направлено листом від 24.04.2023 року із додатками на 2505 арк. Вказані документи були отримані контролюючим органом 25.04.2023 року та будь-яких актів щодо недостатності документів на адресу підприємства відповідачем у справі не надсилалось та наручно не вручалось. Позивач посилався на те, що акт перевірки не містить переліку документів, які не були надані до перевірки та в ньому відсутня будь-яка інформація, яка б підтверджувала наявність вини позивача у вчиненні податкового порушення. В свою чергу, як зазначає позивач, ним були надані Південному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великим платниками податків запитувані документи в обсязі, що визначений у запиті від 20.04.2023 року.
З огляду на зазначене позивач вважав оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та просив його скасувати.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.08.2023 року позов задоволено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду першої інстанції, Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великим платниками податків подало апеляційну скаргу, в якій посилалось на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, не повне з`ясування обставин по справі.
У поданій апеляційній скарзі апелянт висловив свої доводи щодо обґрунтованості висновків, викладених в акті перевірки, про допущення позивачем порушення вимог Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України та Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в частині ведення обліку товарних запасів, які зберігались/відвантажувались/відпускались/реалізовувались з акцизного складу за адресою: Одеська область, м. Южне, вул. Берегова, буд.13.
З огляду на викладене в апеляційній скарзі апелянт просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.08.2023 року.
16.10.2023 року від Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» надійшов відзив на апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великим платниками податків, в якому позивач навів свої обґрунтування наявності підстав для залишення поданої апеляційної скарги без задоволення та просив залишити рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.08.2023 року без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що наказом Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 18.04.2023 року № 95 було призначено проведення фактичної перевірки ДП «Морський торгівельний порт «Південний», з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства, в частині здійснення платниками розрахункових операцій, обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх зберігання чи реалізації, за період діяльності з 30.07.2022 року по дату закінчення перевірки.
Фактична перевірка ДП «Морський торгівельний порт «Південний» проводилась посадовими особами Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків у період з 20.04.2023 року по 28.04.2023 року.
В ході проведення зазначеної перевірки, 20.04.2023 року уповноваженій особі позивача був вручений письмовий запит від 20.04.2023 року б/н про надання документів та відомостей, які стосуються предмету перевірки.
З метою дослідження питань, які є предметом перевірки та відповідно до вимог п.п.20.1.2, 20.1.6, 20.1.43, 20.1.46, 20.1.47, 20.1.49 ст. 20, п.85.2, п.85.8 ст. 85 Податкового кодексу України, контролюючий орган просив надати перелічені у запиті документи та відомості за період з 30.07.2022 року. Строк виконання встановлено в термін до 12:00 год. 24.04.2023 року. 
Даний запит був отриманий 20.04.2023 року о 12 год. 50 хв. особисто під розпис головним бухгалтером ДП «Морський торгівельний порт «Південний».
20.04.2023 року позивач надав відповідачу перелік документів витребуваних запитом, який отримано посадовою особою під розпис 20.04.2023 року.
Супровідним листом від 24.04.2023 року вих. №1590/01/104/23 позивач направив відповідачу перелік документів витребуваних запитом на 2505 аркушах. 
Згідно штампу вхідної кореспонденції Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП супровідний лист прийнятий та зареєстрований 25.04.2023 року із додатками на 2505 аркушів.
З наданих відповідачем до суду доказів вбачається, що 28.04.2023 року посадовими особами відповідача був складений акт про ненадання в повному обсязі до проведення перевірки запитуваних документів №90/34-00-07-5 04704790, в якому зазначено, що станом на 10.00 год. 28.04.2023 року ДП «Морський торгівельний порт «Южний» до приміщення контролюючого органу не були надані в повному обсязі запитувані письмовим запитом від 20.04.2023 року б/н копії документів та відомостей (в межах всього перевіряємого періоду, за виключенням тих, які були надані разом із додатками до листа (переліку документів (від 20.04.2023 б/н, пояснень від 20.04.2023 року б/н та листа від 24.04.2023 року № 1590/01/104/23 (вх. від 25.04.2023 року № 1424/6/34-00-01)). 
За результатами перевірки, 01.05.2023 року Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків складено Акт №176/3400703/04704790, в  якому зазначено, що станом на 28.04.2023 року підприємство не надало в повному обсязі копії документів, які запитувались письмовим запитом від 20.04.2023 року б/н (в межах всього перевіряємого періоду, за виключенням тих, які були надані разом із додатками до листа (переліку документів) від 20.04.2023 року б/н, пояснень від 20.04.2023 року б/н та листа від 24.04.2023 року № 1590/01/104/23 (вх. від 25.04.2023 року № 1424/6/34-00-01)), чим порушено п.85.2, п.85.8 ст. 85 ПК України. 
На підставі Акту фактичної перевірки №176/3400703/04704790 від 01.05.2023 року Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків  винесено податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 26.05.2023 року №145/3400703, яким за порушення п.85.2, п.85.8 ст. 85 ПК України та на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54, абз.4 п.121.1 ст.121, пп.69.2 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України до ДП «МТП «Південний» застосовано штрафні санкції у сумі 1020 грн. 00 коп. 
Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду першої інстанції.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для задоволення позовних вимог ДП «Морський торгівельний порт «Південний», з огляду на наступне:
Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Статтею 80 ПК України визначений порядок проведення фактичної перевірки.
Так, відповідно до п. 80.1 ст. 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
У пункті 80.2 статті 80 ПК України визначені підстави проведення фактичної перевірки.
Статтею 83 ПК України передбачено, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є, зокрема, документи, визначені цим Кодексом.
Відповідно до п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Згідно п. 85.4 ст. 85 Податкового кодексу України, при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.
Пунктом 85.6 статті 85 ПК України визначено, що у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.
Згідно п. 85.8 ст. 85 ПК України, посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Права контролюючих органів визначені у ст. 20 Податкового кодексу України. Так, відповідно до п.п. 20.1.2 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи для здійснення функцій, визначених законом, мають право отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.
Крім того, відповідно до п.п. 20.1.6, п.п. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право: запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.
Аналіз зазначених приписів податкового законодавства свідчить про те, що з моменту початку проведення перевірки у позивача виникає обов`язок надання контролюючому органу на виконання відповідного запиту інформації та її документального підтвердження з питань в межах предмету перевірки із зазначенням конкретного переліку документів та інформації, що запитуються. Невиконання платником таких вимог має наслідком застосування до нього відповідальності у вигляді штрафу.
Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію про те, що обов`язок контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі первинних документів кореспондується з обов`язком платника податків зберігати такі первинні документи та надавати їх при перевірці.
Згідно п. 109.1 ст. 109 ПК України податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.
Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України (п. 109.2 ст. 109 ПК України).
Так, згідно положень ч. 1 ст. 121 ПК України, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.
Отже, для можливості накладення штрафних санкції на платника податків, які передбачені статтею 121 ПК України, обов`язковим є встановлення вчинення ним податкового правопорушення, як це зазначено у статті 109 цього Кодексу.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що у постанові від 08 листопада 2021 року у справі №640/21601/19 Верховний Суд сформулював висновок, відповідно до якого «в частині ненадання документів під час здійснення податкового контролю склад вказаного правопорушення полягає саме в поведінці платника податків, направленої на ухилення ним від виконання обов`язку з надання контролюючим органам оригіналів чи копій документів на їх законну вимогу, тим самим створюючи перешкоди для здійснення податкового контролю. 
В той же час у разі відсутності підстав для висновку про створення перешкод у його здійсненні, в тому числі шляхом ухилення від надання документів чи їх копій, зокрема, через поважні та об`єктивні причини, поведінку платника податків не можна кваліфікувати як таку, що утворює склад правопорушення, передбаченого пунктом 121.1 статті 121 ПК України. Не підпадає під таку кваліфікацію поведінка платника податків і у разі, якщо під час перевірки ним надані усі наявні у нього документи, але вони визнані контролюючим органом такими, що не в повній мірі підтверджують правильність даних податкового обліку. В такому випадку контролюючий орган має підстави для констатації помилок у податковому обліку із встановленням відповідного складу податкового порушення та застосуванням відповідних наслідків у вигляді визначення грошових зобов`язань за наявності для цього підстав. Отже, з`ясуванню під час перевірки правомірності застосування штрафних санкцій на підставі пункту 121.1 статті 121 ПК України підлягає те, чи дійсно позивач вживав усі залежні від нього заходи для забезпечення повної і об`єктивної перевірки, чи ухилявся від її проведення, а також перевірити та оцінити поведінку контролюючого органу (чи надав він реальну можливість платникові податків надати усі документи, чи у повній мірі забезпечив право на участь в її проведенні)».
Як встановлено в ході розгляду справи, оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення прийнято контролюючим органом у зв`язку із порушенням державним підприємством п. 85.2, п.85.8 ст. 85 ПК України, що виразилось у ненаданні на запит контролюючого органу витребуваних документів.
Заперечуючи правомірність зазначеного податкового повідомлення-рішення, позивач посилався на те, що на запит посадової особи контролюючого органу були надані копії документів в обсязі, що визначений у запиті від 20.04.2023 року.
Колегією суддів встановлено, що на виконання запиту Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 20.04.2023 року Державним підприємством «Морський торгівельний порт «Південний» документи надавались 20.04.2023 року та 24.04.2023 року. Надання документів оформлено головним бухгалтером Державного підприємства І. Лінкєр письмово у вигляді Переліків наданих документів, в яких зазначено, які саме документи були надані підприємством в рамках проведення фактичної перевірки.
В свою чергу, складаючи акт про ненадання у повному обсязі копій запитуваних документів, посадові особи Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків не зазначили, які саме документи, необхідні для проведення перевірки, не були надані підприємством на запит від 20.04.2023 року та як вони пов`язані з предметом перевірки. Вказана інформація також відсутня і в акті від 01.05.2023 року, складеному за наслідками проведення фактичної перевірки ДП «Морський торговельний порт «Південний», в якому також відсутні посилання на неможливість проведення перевірки окремих питань, які охоплюються предметом даної перевірки, через ненадання конкретних документів.
Незазначення контролюючим органом конкретного переліку документів, які, як зазначає відповідач, не були надані підприємством під час проведення перевірки, унеможливлює перевірку факту допущення позивачем податкового правопорушення, зокрема, наявності вини позивача у вчиненні такого порушення, умислу на його вчинення, та взагалі, перевірку доводів контролюючого органу з приводу ненадання певних документів, наявності у позивача запитуваних документів.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що відповідач в даному випадку не довів того факту, що своєю поведінкою позивач перешкоджав проведенню перевірки і не надавав необхідні для її проведення документи.
В свою чергу надані позивачем докази навпаки спростовують висновки контролюючого органу щодо порушення вимог п. 85.2 ПК України та свідчать про сприяння позивачем у проведенні перевірки, шляхом надання документів на запит контролюючого органу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи все вищезазначене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 26.05.2023 року № 145/3400703 прийнято Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великим платниками податків безпідставно, а тому є протиправним та підлягає скасуванню. 
Доводи апеляційної скарги жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують та не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права. 
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Підстави для розподілу судових витрат згідно ст. 139 КАС України відсутні.
Зважаючи на те, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великим платниками податків залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України. 
                                                                       Повний текст постанови складено та підписано 14.11.2023 року.

Суддя-доповідач:                                                                        О.В. Лук`янчук

Суддя:                                                                                          А.І. Бітов

Суддя:                                                                                         І.Г. Ступакова