КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №758/4065/21                                                                                   Головуючий у І інстанції - Головчак М.М.
апеляційне провадження №22-ц/824/10878/2023                                        Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
24 жовтня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,
за участю секретаря Миголь А.А., 
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Курсор-Авто» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалки Романа Олеговича на рішення Подільського районного суду м. Києва від 18 квітня 2023 року 
у справі за позовом Київської міської ради до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалки Романа Олеговича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Курсор-Авто», третя особа: Гаражний кооператив «Вікторія» про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію права приватної власності, звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок та приведення у придатний для використання стан, 
 
установив:
 
У квітні 2021 року Київська міська рада звернулася до Подільського районного суду м. Києваіз позовом до  ОСОБА_1 , ПН КМНО Падалки Р.О., ТОВ «Курсор-Авто», третя особа: Гаражний кооператив «Вікторія» про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію права приватної власності, звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок та приведення у придатний для використання стан, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. 
За результатами здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель, що перебувають у власності територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що ПН КМНО Падалкою Р.О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30 вересня 2019 року №48924788, яким за ОСОБА_1 зареєстровано приватну власність на об`єкт нерухомого майна на АДРЕСА_1 , а саме гараж № НОМЕР_1 ряд № НОМЕР_2 .
У подальшому, ПН КМНО Падалкою Р.Ю. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13 січня 2020 року №50633523, а саме: зареєстровано право приватної власності на об`єкт нерухомого майна за ТОВ «Курсор-Авто».
Як вказував представник Київської міської ради, жодних рішень щодо передачі земельної ділянки під будівництво ні ОСОБА_1 , ні ТОВ «Курсор-Авто», ні іншим особам у власність чи користування не приймалось.
Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відповідно до Порядку здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель м. Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 25 вересня 2003 року №16/890 проведено обстеження земельної ділянки на АДРЕСА_1 (обліковий код земельної ділянки: 91:066:0005), за результатами якого встановлено, що на зазначеній земельній ділянці розташовані індивідуальні збірно-розрібні та цегляні гаражі гаражного автокооперативу «Вікторія» у загальній кількості 327 одиниць, двоповерхова будівля мийки автомобілів та будівля охорони, про що складено акт обстеження від 31 січня 2020 року №20-0050-07.
Просила суд, визнати протиправним та скасувати рішення ПН КМНО Падалки Р.О., про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30 вересня 2019 року №48924788 на об`єкт нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці, обліковий код: 91:066:0005, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1925666580000, за ОСОБА_1 . 
Визнати протиправним та скасувати рішення ПН КМНО Падалки Р.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13 січня 2020 року №50633523 на об`єкт нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці, обліковий код: 91:066:0005, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1925666580000, за ТОВ «Курсор-Авто».
Зобов`язати ТОВ «Курсор-Авто» звільнити самовільно зайняту земельну ділянку орієнтовною площею 54 кв.м. на АДРЕСА_1 (код ділянки 91:066:0005) та повернути її Київській міській раді, привівши у придатний для використання стан.
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 18 квітня 2023 року, позов Київської міської ради задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення ПН КМНО Падалки Р.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30 вересня 2019 року №48924788 на об`єкт нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці, обліковий код: 91:066:0005, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1925666580000, за ОСОБА_1 .
Визнано протиправним та скасовано рішення ПН КМНО Падалки Р.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13 січня 2020 року №50633523 на об`єкт нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці, обліковий код: 91:066:0005, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1925666580000, за ТОВ «Курсор-Авто».
Зобов`язано ТОВ «Курсор-Авто» звільнити самовільно зайняту земельну ділянку орієнтовною площею 54 кв.м. на АДРЕСА_1 (код ділянки 91:066:0005) та повернути її Київській міській раді, привівши у придатний для використання стан.
В частині позовних вимог до ПН КМНО Падалки Р.О. відмовлено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ «Курсор-Авто» на користь Київської міської ради 6 810 грн. судових витрат.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ТОВ «Курсор-Авто» і ПН КМНО Падалка Р.О. подали апеляційні скарги в яких посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просили рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог Київської міської ради в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилаються на те, що суд першої інстанції не надав оцінки тому, що  ОСОБА_1 як член Гаражного кооперативу «Вікторія» повністю вніс пай та, користуючись правом, визначеним ст.19-1 ЗУ «Про кооперацію», набув право власності на гараж та зареєстрував таке право у відповідності до вимог чинного законодавства.
Зазначають, що суд неправильно розтлумачив норми п.п.41,42 та 81 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та не звернув уваги, що вказаним Порядком не вимагається надання реєстратору для реєстрації права власності на гараж, будівництво якого здійснювалося у результаті діяльності гаражного кооперативу, документів на підтвердження права власності чи користування земельною ділянкою, документів про введення в експлуатацію таких об`єктів та документів про присвоєння поштової адреси. 
ПН КМНО Падалка Р.О. правомірно та законно здійснив державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1925666580000, за ОСОБА_1 .
Звертають увагу, що гараж побудований на території Гаражного кооперативу «Вікторія» за адресою місцезнаходження кооперативу. 
Отже, гараж мав вже присвоєну адресу. 
Будівництво гаражів здійснювалося ще у 1990 році. 
Земельний кодекс УРСР 1970 року, який втратив чинність з 15 березня 1991 року, не містив регулювання питання виділення земельної ділянки під гаражно-будівельні кооперативи. 
Після набрання чинності новим Земельним кодексом Гаражним кооперативом «Вікторія» були вжиті відповідні заходи по оформленню земельних ділянок та отримано погодження місце розташування об`єкта, отриманий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. 
Наразі процес оформлення земельної ділянки триває. 
В той же час, фактичне користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного. 
Київська міська рада більше 30 років не ставила під сумнів законність користування гаражним кооперативом «Вікторія» земельною ділянкою на АДРЕСА_1 та будівництво на ній гаражів. 
Просили скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Київської міської ради повністю.
На апеляційні скарги Київська міська рада подала відзив та зазначила, щозаконодавство, чинне на момент прийняття рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 03 жовтня 1985 року №985 та від 31 березня 1988 року №316 прямо забороняло користуватись земельною ділянкою без одержання документів, що посвідчує право власності або право користування земельною ділянкою, при цьому матеріали справи не містять відповідного документа на право користування земельною ділянкою у ОСОБА_1 та ТОВ «Курсор-Авто».
Зазначає, що матеріали справи не містять документів на підтвердження присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. 
Київська міська рада вказує, що зміст рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 03 жовтня 1985 року №985 та від 31 березня 1988 року №316 жодним чином не підтверджує те, що гаражний кооператив «Вікторія» правонаступником Київської міської ради добровільного об`єднання «Автолюбитель УРСР»  і взагалі в жодний спосіб не підтверджує право кооперативу на користування земельною ділянкою, на якій збудовано гараж.
Доходять висновку, що гараж був побудований ще до створення гаражного кооперативу «Вікторія», оскільки ні матеріали справи, ні дані Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» не містять відомостей про те, що ГАК «Вікторія» є правонаступником будь-яких юридичних осіб.
Крім цього позивач звертає увагу суду на те, що вказана справа має значний суспільний інтерес, оскільки її вирішення має неабияке значення для територіальної громади Подільського району м. Києва та в цілому для усіх мешканців міста, оскільки пов`язане з будівництвом станції Сирецько - Печерської лінії Київського метрополітену.
Просить залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
В судовому засіданні представник ТОВ «Курсор-Авто» апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити
Представник Київської міської ради просив відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та представник третьої особи: Гаражного кооперативу «Вікторія» в судове засідання не з`явилися, про  дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відповідно до Порядку здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель м. Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 25 вересня 2003 року №16/890 проведено обстеження земельної ділянки на АДРЕСА_1 (обліковий код земельної ділянки: 91:066:0005), за результатами якого встановлено, що на зазначеній земельній ділянці розташовані індивідуальні збірно-розбірні та цегляні гаражі гаражного кооперативу «Вікторія» у загальній кількості 327 одиниць, двоповерхова будівля мийки автомобілів та будівля охорони, про що складено акт обстеження від 31 січня 2020 року №20-0050-07.
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що підставою виникнення права власності стала довідка, серія та №5208, виданий 03 вересня 2019 року, видавник: Падалка Р.О., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу.
 Висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, серія та номер: 09/09, виданий 09 вересня 2019 року, видавник ТОВ «ТЕХІНВЕНТБЮРО».
В подальшому, приватним нотаріусом Падалкою Р.Ю. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13 січня 2020 року №50633523 зареєстровано право приватної власності на об`єкт нерухомого майна за ТОВ «Курсор-Авто», підставою виникнення права власності став акт приймання-передачі нерухомого майна в рахунок внеску до статутного капіталу ТОВ «Курсор-Авто», серія та номер: 7941, 7942, виданий 20 грудня 2019 року, видавник: Падалка Р.О., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу.
Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було направлено запит до Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 17 жовтня 2019 року №05703-19400, щодо надання інформації за ким зареєстровано право власності на гаражні бокси, розташовані на АДРЕСА_1 .
Листом Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 29 жовтня 2019 року №062/14-14547 (И-2019) повідомлено, що згідно з даними реєстрових книг Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» за адресою в АДРЕСА_1 не проводилась реєстрація права власності на гараж № НОМЕР_1 , ряд НОМЕР_2 в Гаражному кооперативі «Вікторія».
Департаментом було направлено запит до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 13 січня 2020 року №057031-135 щодо надання інформації чи отримували власники гаражних боксів дозвільні документи на будівництво об`єктів нерухомого майна на АДРЕСА_1 .
Листом Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 24 січня 2020 року  073-1066 повідомлено, що Департаментом за адресою АДРЕСА_1 , будь-які дозвільні документи, що дають право на виконання підготовчих, будівельних робіт та засвідчують готовність до експлуатації об`єкта будівництва (гаражних боксів) не видавалось та не реєструвалось.
Судом встановлено, що спірна земельна ділянка, на якій був збудований гараж не була відведена відповідачам відповідно до порядку, встановленим законом для будівництва таких об`єктів нерухомого майна, отже він як власник відповідного об`єкту будівництва не може на законних підставах набути права власності на нього.
Також суд вказує, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 11 липня 2018 №1216 затверджено проект «Будівництво дільниці Сирецько - Печерської лінії метрополітену від станції «Сирець» на житловий масив Виноградар з електродепо у Подільському районі» (1-а черга будівництва - дільниця від ст. «Сирець» до ст. «Проспект Правди» з двома станціями («Мостицька» та «Проспект Правди») та дільницею вилочного відгалуження в бік ст. «Виноградар»).
Тому, зазначена справа має значний суспільний інтерес, оскільки її вирішення має неабияке виняткове значення для територіальної громади Подільського району м. Києва та в цілому всіх мешканців міста в контексті впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, що охоплює ті потреби громадян, які пов`язані із переміщенням, комфортнім проживанням на території міста Києва, на якій відсутня станція Сирецько - Печерської лінії Київського метрополітену.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що земельна ділянка на АДРЕСА_1 належить до комунальної власності міста, виключно Київська міська рада має право розпоряджатися нею, в діях ОСОБА_1 та ТОВ «Курсор-Авто» наявні ознаки самовільного зайняття земельної ділянки на АДРЕСА_1 .
З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Частинами 1 та 2 статті 319 ЦК України, передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. 
Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. 
Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. 
Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною;   г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
При цьому, ч.1 ст.116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.
Відповідно до ст.123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).
Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.
У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами ст76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).
При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.
Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. 
Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.
Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. 
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на норми закону, які регулюють спірні відносини, прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову, оскільки земельна ділянка, на якій розташований гараж, який ідентифікується згідно технічної документації як гараж № НОМЕР_1 , ряд № НОМЕР_2 , по АДРЕСА_1 , перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва.
Заперечуючи проти позову, відповідачі посилалися на те, що місце розташування автостоянки на АДРЕСА_1 на землях міської забудови було погоджено гаражному кооперативу «Вікторія» на АДРЕСА_1 на землях міської забудови орієнтовною площею 1,045 га згідно розпорядження Київського міського голови №969-мг від 03 серпня 2001 року «Про погодження місць розташування об`єктів». 
В подальшому на підставі рішення Київської міської ради №342/9830 від 23 жовтня 2013 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гаражному кооперативу «Вікторія» на АДРЕСА_1 для експлуатації та обслуговування гаражів та автостоянки» гаражному кооперативу «Вікторія» був наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 орієнтовною площею 1,45 га в короткострокову оренду на 5 років для експлуатації та обслуговування гаражів та автостоянки.
Разом з тим, вказане розпорядження Київського міського голови № 969-мг від 03 серпня 2001 року «Про погодження місць розташування об`єктів» та рішення Київської міської ради № 342/9830 від 23 жовтня 2013 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гаражному кооперативу «Вікторія» на АДРЕСА_1 для експлуатації та обслуговування гаражів та автостоянки», не є рішеннями про передачу якоїсь конкретної земельної ділянки у користування чи у власність гаражному кооперативу «Вікторія». 
Договори оренди земельної ділянки з гаражним кооперативом «Вікторія» не укладалися.
Як вбачається з матеріалів справи, Київська міська рада також не приймала рішень про передачу у користування чи у власність земельної ділянки.
Відповідно до акту обстеження земельної ділянки №20-0050-07 від 31 січня 2020 року Департаментом земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації було проведено обстеження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (обліковий код: 91:066:0005) у Подільському районі м. Києва, за результатами якого встановлено, що земельна ділянка площею 1,4548 га (обліковий код: 91:066:0005) на АДРЕСА_1 згідно даних міського земельного кадастру обліковується за гаражним кооперативом «Вікторія». 
За поданням Департаменту земельних ресурсів Київська міська рада не приймала рішень щодо передачі (надання) зазначеної земельної ділянки в користування (власність).
Інформація щодо державної реєстрації вказаної земельної ділянки у державному земельному кадастрі та державної реєстрації речових прав на неї у міському земельному кадастрі відсутня.
Зазначена земельна ділянка огороджена парканом та охороняється, в її межах розташовано індивідуальні збірно-розбірні та цегляні гаражі у загальній кількості 327 одиниць, двоповерхова будівля мийки автомобілів та будівля охорони.
Відтак, відсутні підстави вважати, що у відповідачів у встановленому законом порядку виникло право користування або право власності на земельні ділянку.
Враховуючи закріплений ст.120 ЗК України, ст.377 ЦК України, принцип цілісності земельної ділянки та споруди або будівлі, на якій вона знаходиться, реєстрація права власності за ОСОБА_1 на гараж № НОМЕР_1 , ряд НОМЕР_2 , по АДРЕСА_1 , є порушенням права власності на земельну ділянку територіальної громади м. Києва.
Здійснюючи реєстрацію права власності на гараж за  ОСОБА_1 на підставі довідки Гаражного кооперативу «Вікторія» від 22 листопада 2022 року про виплату останнім паю, приватний нотаріус не перевірив наявність у Гаражного кооперативу «Вікторія» прав на земельну ділянку, на якій знаходиться такий гараж. 
В довідці зазначено, що гараж знаходиться на земельній ділянці наданій на підставі рішення Київської міської ради №342/9830 від 23 жовтня 2013 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гаражному кооперативу «Вікторія» на АДРЕСА_1 для експлуатації та обслуговування гаражів та автостоянки».
Разом з тим, рішення Київської міської ради № 342/9830 від 23 жовтня 2013 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гаражному кооперативу «Вікторія» на АДРЕСА_1 не є рішенням про передачу земельної ділянки у користування чи у власність.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог Київської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення ПН КМНО Падалки Р.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30 вересня 2019 року №48924788 на об`єкт нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці, обліковий код: 91:066:0005, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1925666580000, за ОСОБА_1 ; визнання протиправним та скасування рішення ПН КМНО Падалки Р.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13 січня 2020 року №50633523 на об`єкт нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці, обліковий код: 91:066:0005, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1925666580000, за ТОВ «Курсор-Авто»; зобов`язання ТОВ «Курсор-Авто» звільнити самовільно зайняту земельну ділянку орієнтовною площею 54 кв.м. на АДРЕСА_1 (код ділянки 91:066:0005) та повернути її Київській міській раді, привівши у придатний для використання стан.
Колегія суддів відхиляє посилання апелянтів на те, що гараж був побудований у 1990 році і на той момент законодавство взагалі не регулювало питання виділення земельної ділянки під гаражно-будівельні кооперативи. 
Вказані обставини ґрунтуються лише на довідці гаражного кооперативу «Вікторія». 
Як було зазначено, в довідці, що була надана реєстратору для реєстрації права власності, гараж знаходиться на земельній ділянці наданій на підставі рішення Київської міської ради №342/9830 від 23 жовтня 2013 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гаражному кооперативу «Вікторія» на АДРЕСА_1 для експлуатації та обслуговування гаражів та автостоянки», що не є рішенням про передачу земельної ділянки у власність або користування.
Відповідачі не надали жодних доказів на підтвердження підстав набуття гаражним кооперативом «Вікторія» права користування або власності на спірну земельну ділянку.
Як зазначають відповідачі, наразі процес оформлення земельної ділянки триває.
Суд першої інстанції також обґрунтовано врахував, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 11 липня 2018 року №1216 затверджений проект «Будівництво дільниці Сирецько - Печерської лінії метрополітену від станції «Сирець» на житловий масив Виноградар з електродепо у Подільському районі» (1-а черга будівництва - дільниця від ст. «Сирець» до ст. «Проспект Правди» з двома станціями («Мостицька» та «Проспект Правди») та дільницею вилочного відгалуження в бік ст. «Виноградар»), у зв`язку з чим і було здійснено перевірку та заявлено дані вимоги.
Колегія суддів, також погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову в частині позовних вимог до ПН КМНО Падалки Р.О., оскільки зміст і характер правовідносин між учасниками справи підтверджують, що спір у позивача виник саме зі ОСОБА_1 та ТОВ «Курсор-Авто» щодо права власності на земельну ділянку та правомірності їх дій щодо реєстрації за ними такого права.
Позовна вимога ж про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності не може бути звернена до приватного нотаріуса, якого позивач визначив в якості відповідача.
Приватний нотаріус лише зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений.
Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
З урахуванням вищевикладеного, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги без задоволення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки дія оскаржуваного рішення була зупинена ухвалами Київського апеляційного суду від 11 вересня 2023 року та у зв`язку із залишенням рішення суду першої інстанції без змін, необхідно поновити його дію.
Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, суд, -    
 
постановив:
 
Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Курсор-Авто» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалки Романа Олеговича залишити без задоволення.
Рішення Подільського районного суду м. Києва від 18 квітня 2023 року залишити без змін.
Поновити дію рішення Подільського районного суду м. Києва від 18 квітня 2023 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складений 30 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач                                                      К.П. Приходько

Судді                                                                         Т.О. Писана

С.О. Журба