ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2023 року
м. Харків
справа № 653/6285/23
провадження № 22-ц/818/2247/23
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого: Маміної О.В.,
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.
за участю секретаря: Куцай К.І.
учасники справи:
позивач: Акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 22 серпня 2023 року, під головуванням судді Шаренко С.Л.,-
в с т а н о в и в :
У липні 2023 року Акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 22 серпня 2023 року клопотання представника позивача Акціонерного товариства «Креді Агріколь банк» про закриття провадження у справі задоволено. Провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору.
В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, вирішити питання судових витрат.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про відсутність предмету спору, оскільки у клопотанні про закриття провадження у справі представником позивача було зазначено, що відповідачами погашена заборгованість станом на 31.07.2023 року. З позовом представник Товариства звернувся 25.07.2023 року, отже на час пред`явлення позову- предмет спору існував. Зазначає, що підстави для закриття провадження у справі були відсутні. Посилається на те, що предмет спору став відсутнім після відкриття провадження у справі, тому сторони мають низку процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи відповідно до чинного законодавства.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.
Постановляючи ухвалу суду про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що з наданої позивачем заяви вбачається, що відповідачем сплачена сума заборгованості в повному обсязі. Таким чином, вимоги позивача задоволенні в повному обсязі, спір між сторонами відсутній, а тому провадження у справі підлягає закриттю.
Проте, такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону.
Судом встановлено, що у липні 2023 року Акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.
Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.
Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.
Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.
Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).
Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.
Матеріали справи свідчать, що 01.08.2023 року представник позивача через канцелярію суду подав заяву про закриття провадження у справі, у зв`язку із відсутністю предмету спору, посилаючись на те, що 31.07.2023 року відповідачі сплатили суму заборгованості за кредитним договором.
У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, провадження № 61-2018св19; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19, провадження  № 61-1807св20; Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20, провадження № 61-9658св20 зазначено, що закриття провадження у справі через відсутність предмета спору можливе лише за умови, якщо предмет спору відсутній під час пред`явлення позову.
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Клопотання представником позивача подано 01.08.2023 року із зазначенням, що відповідачами погашена заборгованість 31.07.2023 року, а з позовною заявою Товариство звернулося 25.07.2023 року.
Виходячи з вищевикладеного судова колегія приходить до висновку, що на час звернення до суду з позовом, заборгованість перед позивачем погашена не була, а отже відсутні підстави для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутностю предмету спору.
Суд першої інстанції на вищевказане уваги не звернув та помилково дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутностю предмету спору.
Разом з тим колегія суддів звертає увагу, що саме представник позивача подав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору, а після задоволення такого клопотання - апеляційну скаргу на вказане судове рішення. Такі дії представника позивача не відповідають вимогам ч.1 ст.44 ЦПК України про обов`язок учасників справи добросовісно користуватись процесуальними правами.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду про закриття провадження у справі підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Посилання АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» на стягнення судового збору є безпідставним оскільки розподіл судових витрат між сторонами вирішується судом за результатами розгляду позовної заяви по суті заявлених вимог. Наразі розглянуто процесуальне питання. Суд апеляційної інстанції позбавлений можливості стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача, оскільки не вирішено спір по суті позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК»– задовольнити частково.
Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 22 серпня 2023 року – скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий:                                                         О.В. Маміна
Судді:                                                                 Н.П. Пилипчук
                                                                       О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення складено 06.12.2023 року.