ПОСТАНОВА 
Іменем України

29 листопада 2023 року                                                 м. Кропивницький

справа № 404/1894/21
провадження № 22-ц/4809/746/23 

       Кропивницький апеляційний суд у складі: 

               головуючого судді - Письменного О.А., 
               суддів - Карпенка О.Л., Чельник О.І., 
               при секретарі –  Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда у складі судді Кулінки Л.Д. від 20 березня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -  
встановив:

У березні 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету - заяву № б/н від 05.08.2013, згідно якої отримав кредит у розмірі 100 000 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту. 
Банк зазначав, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. 
Банк вказує, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, проте відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим, утворилася заборгованість, яка станом на 25.02.2021 становить 250 339,56 грн, з яких: 103 160,30 грн. – заборгованість за кредитом, 147 179,26 грн. – заборгованість за по процентам за користування кредитом.
Посилаючись на ці обставини, позивач просив стягнути зазначену суму боргу та судові витрати.
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 березня 2023 року у задоволенні позову відмовлено. 
В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення вимог. Зокрема вказує, що договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, що свідчить про його згоду з усіма умовами укладеного між ними договору. Банк також зазначив, що наявність заборгованості підтверджується наданим суду розрахунком, випискою по рахунку відповідача, довідками банку про встановлені кредитні ліміти та про видані картки.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга  задоволенню не підлягає з наступних підстав. 
Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» 05 серпня 2011 року укладено договір №SAMDN03000048432955 про відкриття картрахунку і обслуговування платіжних карт. За умовами якого банк надає клієнту кредитний ліміт з базовою відсотковою ставкою: для валюти гривня - 2,2 % в місяць із розрахунку 360 днів в році; для валюти доллар США – 1,7 % в місяць із розрахунку 360 днів у році; для валюти евро – 1,7 % в місяць із розрахунку 360 днів у році (а.с.27).
На підставі вищевказаного договору відповідачу надано кредитний ліміт в сумі 100000,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н; а.с.25).
Згідно наданого банком розрахунку заборгованості за договором б/н від 05.08.2011 року, станом на 25.02.2021 загальний борг складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 103160,30 гр.; заборгованості по простроченим відсоткам за користування кредитом в сумі 147179,26 грн. (а.с. 5-24). 
У січні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк “Приват Банк” звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від 04.10.2010 року в загальній сумі 116447,57 грн., яка станом на 29.11.2018 року складається з: заборгованості в сумі 103267,70 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі за період з 04.10.2010 року по 30.04.2018 року в сумі 13179,87 грн. (цивільна справа № 404/156/19; а.с.2-5). 
Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 06 травня 2020 року у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 04.10.2010 року в розмірі - 116 447,57 грн., з них: 103 267,70 грн. – заборгованості за кредитом, 13 179,87 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом період 04.10.2010 по 30.04.2018, а також 1762, 00 грн. сплаченого судового збору - відмовлено повністю (цивільна справа № 404/156/19; а.с.180-187).
Постановою Кропивницького апеляційного суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» залишено без задоволення. Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 06.05.2020 року залишено без змін (цивільна справа № 404/156/19; а.с.230-234).
Згідно копії довідки № 30.1.0.0/2-20181227РВ0000000262 ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н від 04.10.2010 року надано наступні картки: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , остання з яких має термін дії до 08.2021 року (а.с.168).
Вищевказана довідка також була предметом дослідження при розгляді цивільної справи № 404/156/19, номер провадження 2/404/13/19 (цивільна справа № 404/156/19 а.с.157).
Згідно виписки Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» по картковим рахункам, картковий рахунок № НОМЕР_13 , картковий рахунок № НОМЕР_14 , картковий рахунок № НОМЕР_15 , картковий рахунок № НОМЕР_16 , належать ОСОБА_2 (а.с.157-167), яка не є учасником цієї справи.
Зазначена виписка також досліджувалась судом під час винесення рішення по цивільній справі № 404/156/19, номер провадження 2/404/13/19 (цивільна справа № 404/156/19 а.с.115-154).
Встановивши дані обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з тих підстав, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів щодо користування відповідачем кредитними коштами та наявності у нього заборгованості перед банком.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України).
Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення позичальником зобов`язання, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України.
Надаючи оцінку поданим сторонами доказам, суд повинен оцінювати кожний доказ окремо, а потім надавати оцінку сукупності доказів у їх співвідношенні. При цьому суд має з`ясовувати як належність та допустимість доказів за формою та їх відношенням до правовідносин між сторонами, так і за їх змістом.
Як встановлено судом, надана позивачем в якості доказу виписка по картковим рахункам, відповідно до якої ОСОБА_1 нараховано кредитну заборгованість по картковим рахункам № НОМЕР_12 , №, НОМЕР_10 , № НОМЕР_8 , які належать іншій особі, свідчить про безпідставне нарахування відповідачу кредитної заборгованості та пред`явлення до нього вимог про її стягнення. 
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав їх недоведеності.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до  ч.1 ст. 375 ЦПК  України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, - 

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.
Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 березня 2023 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25.12.2023.

Судді: 

О.А.Письменний О.Л. Карпенко О.І. Чельник