ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року	Львів	Справа № 607/14030/23 пров. № А/857/16560/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                                  Пліша М.А.,
суддів                                                                       Курильця А.Р., Мікули О.І., 
за участю секретаря судового засідання                    Гриньків І.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Тернопільського  міськрайонного суду Тернопільської області від 01 вересня 2023 року (головуючий суддя Кунець Н.Р., м. Тернопіль) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 а звернулась в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в якому просила скасувати постанову відповідача від 15 липня 2023 року серії БАД №619770, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити. 
Рішенням Тернопільського  міськрайонного суду Тернопільської області від 01 вересня 2023 року позовні вимоги задоволено. 
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії  БАД № 619770 від 15.07.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.  2 ст. 122, ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. – скасовано.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.  2 ст. 122, ч. 1 ст. 122 КУпАП закрито.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції в Тернопільській області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає що судом порушено норми матеріального та процесуального права, тому просить таке скасувати.
В апеляційній скарзі зазначає, що 15 липня 2023 року о 10:10 год. позивач керуючи транспортним засобом ВАЗ 2104, реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Гайворонського, 18 в м. Заліщики Чортківського району Тернопільської області здійснила зупинку ТЗ ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду та під час вимушеної зупинки не увімкнула аварійну світлову сигналізацію, чим порушила ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 та ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Поліцейським СРПП ВП №4 (м. Заліщики) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області сержантом поліції Крушевським Андрієм Степановичем було виявлено дане порушення правил дорожнього руху та винесено постанову серії БАД № 619770 від 15.07.2023 за ч.1 ст. 122 та ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено на позивача штраф в розмірі 510 ( п`ятсот десять) грн.
Постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, зупинивши транспортний засіб, поліцейський підійшов до автомобіля, належним чином представився водію, проінформував його про порушення ним ПДР та попросив пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Позивачем зазначено в позовній заяві, що аварійна світлова сигналізація була включена. Проте, з відео, яке долучено до відзиву, не вбачається, що аварійна світлова сигналізація була увімкнена.
Жодних обмежень в користуванні правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, під час розгляду справи не було, що підтверджується матеріалами відеофіксації та особистим підписом ОСОБА_1 в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353- ХП вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники порожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до Правил дорожнього руху України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі п. 15.1. ПДР України.
Відповідно до п.15.9 ПДР України зупинка забороняється:
а)          на залізничних переїздах;
б)          на трамвайних коліях (крім випадків, обумовлених пунктом 15.8 цих Правил);
в)          на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях;
г)          на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі;
ґ) на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга;
д)          у місцях, де відстань між: суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м;
є) ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків;
є) ближче 10 м від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання, де це створить перешкоди технологічним транспортним засобах, що працюють;
ж)          у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився;
з)          у місцях, де транспортний засіб закриває від інших водіїв сигнали світлофора або дорожні знаки;
и)          ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.
Згідно пп. з) п. 2 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП, розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.
Пункт 1.10 ПДР України визначає, що прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Виходячи з вищенаведених фактів, пояснення позивача, неправдиві факти, викладені нею в позовній заяві, спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності і не є беззаперечним доказом неправомірності дій поліцейського.
Факт здійсненого ОСОБА_1 правопорушення підтверджується відео з нагрудної боді-камери працівника поліції, де чітко зафіксоване зазначене правопорушення (відео файл додано до відзиву).
Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення поліцейським було роз`яснено позивачеві її права, як громадянина України передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та відповідно до вимог ст. ст. 278,279 КУпАП.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02.07.2015 р. № 580- УІІІ «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-УПІ) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.93 р. № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (із змінами та доповненнями, далі ПДР України).
Згідно зі статтею 69 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до статті 80 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) речовими доказами є зокрема електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання ми технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
До матеріалів справи долучаються відео матеріали на диску DVD-R.
Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, передбачених зокрема статтею 122 КУпАП.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні  правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно по покладених на них повноважень.
Вважає, що адміністративна постанова є обґрунтованою та законною, а позивач дійсно допустив порушення ПДР, тому оскаржувану постанову винесено працівником поліції у межах повноважень та у суворому дотриманні закону, відповідно до об`єктивних обставин справи тому позов до задоволення не підлягає.
Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних міркувань. 
Судом першої інстанції встановлено, що 15.07.2023 поліцейським СРПП №4 (м. Заліщики) Чортківського РПВ ГУНП в Тернопільській області Крушевським А.А. була винесена постанова про накладення  адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №619770, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2  ст. 122, ч. 1 ст. 122 КУпАП  та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.
Згідно змісту оскаржуваної постанови, 15.07.2023 о 10 год. 10 хв. в м. Заліщики по вул. Гайворонського, 18, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ВАЗ 2104 д.н.з. НОМЕР_1 здійснила зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території, чим порушила п. 15.9 «и» ПДР України та під час вимушеної зупинки не увімкнула аварійну світлову сигналізацію, чим порушила п. 9.9 «а» ПДР України.
Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. 1  ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Пунктом 11 ч. 1  ст. 23 Закону України «Про національну поліцію»  визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням  Правил дорожнього руху  його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Пунктом 1.9.  ПДР  України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно п. 9.1 «ґ»  ПДР  України, попереджувальними сигналами є увімкнення аварійної сигналізації, сигналів гальмування, ліхтаря заднього ходу, розпізнавального знака автопоїзда.
Пунктом 9.9 «а» ПДР України регламентовано, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі.
Частина 2  ст. 122 КУпАП, передбачає відповідальність за порушення правил, в тому числі, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.
Відповідно до 15.9 «и» ПДР України, зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.
Частина 1  ст. 122 КУпАП, передбачає відповідальність, зокрема і за порушення вимог правил зупинки, стоянки.
Відповідно до положень  ст. 251 КУпАП  доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, вказаною статтею визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених  статтею 255  цього Кодексу.
Частиною другою  ст. 279 КУпАП  передбачено, що посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.
Згідно з вимогами  ст. 280 КУпАП  орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються  статтями 279-1-279-8  цього Кодексу.
Згідно з  статтею 283 КУпАП  розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої  Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Пунктом 24  Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14  Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями  283  та  284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав, що виносячи вказану постанову працівник поліції в порушення вимог ст.252, 280, 283 КУпАП не зазначив належні та допустимі докази, передбачені  ст. 251 КУпАП, які ним були зібрані та оцінені у встановленому законом порядку, та на яких ґрунтується його висновок про доведеність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 122 КУпАП та якими спростовуються заперечення останньої щодо не вчинення цього правопорушення, зокрема, не було зафіксовано покази свідків та відсутні інші джерела доказування, які б давали можливість суду перевірити підстави притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
В оскаржуваній постанові у графі 7 «до постанови додаються» зазначено відео н/к.
При цьому, суд вважав, що долучений представником відповідача до відзиву на позовну заяву відеозапис з нагрудних камер відеоспостереження, не доводить вину позивача у вчиненні правопорушень, передбачених ч.2 ст.122, ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки не містить жодних доказів, які б підтверджували факт порушення нею п. 15.9 «и» та п. 9.9 «а» ПДР України, зокрема здійснення зупинки транспортного засобу ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території та не увімкнення аварійної світлової сигналізації під час вимушеної зупинки.
При цьому, суд слушно зауважив, що вказаний відеозапис містить обставини здійснення позивачем ОСОБА_1 зупинки транспортного засобу на перехресті доріг вул. Василя Стефаника – вул. Гайворонського, про що поліцейським було повідомлено ОСОБА_1 , чим порушено п. 15.9 «ґ», однак дане порушення не інкримінується останній.
Таким чином, суд апеляційної інстанції, погоджується з доводами суду першої інстанції, що факт вчинення позивачем правопорушення, а саме здійснення зупинки транспортного засобу ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території матеріалами справи не підтверджено. 
Проте, колегія суддів вважає помилковим висновок суду, що не знайшло свого підтвердження не увімкнення аварійної світлової сигналізації під час вимушеної зупинки, оскільки як вбачається з відеозапису, що позивачкою така не була ввімкнена, ба більше вона і не заперечувала такого факту.  
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржувана постанова відповідача серії БАД № 619770 від 15.07.2023, підлягає скасуванню лише в частині притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, і провадження у справі про адміністративне правопорушення в цій частині підлягає закриттю, у решті постанова відповідача про накладення адміністративного стягнення за порушення вимог ч.2 ст.122 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, винесена з дотримання вимог КУпАП, відтак скасуванню не підлягає. 
Враховуючи зазначене вище, колегія судів вважає, що сума штрафу накладено з дотримання вимог КУпАП.  
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії  БАД № 619770 від 15.07.2023,   якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.  2 ст. 122 КУпАП і у задоволенні позовних вимог в цій частині -  відмовити, бо судом порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідаю обставинам справи, а у решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.      
Керуючись ст. 243, 286, ст. 308, ст. 310, п.1 п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, - 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області  задовольнити частково, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 вересня 2023 року по справі № 607/14030/23 в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 619770 від 15.07.2023  , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.  2 ст. 122 КУпАП та закриття провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1   до адміністративної відповідальності за ч.  2 ст. 122 КУпАП - скасувати і у задоволенні позовних вимог в цій частині -  відмовити,  у решті рішення суду першої інстанції - залишити без змін.      
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.   

Головуючий суддя	 	М. А. Пліш 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула