УХВАЛА 
11 грудня 2023 року                                                           
м. Київ
справа № 589/5475/21
провадження № 61-16468ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М., 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 20 жовтня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ: 
У грудні 2021 року Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» (далі - АТ «Банк Кредит Дніпро») звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 58 354,47 грн.
Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04 січня 2023 року позовом задоволено.
Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором в сумі 58 354,47 грн. Здійснено розподіл судових витрат.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою.
Ухвалою Сумського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задоволено частково, звільнено заявницю від сплати 1 375,35 грн судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04 січня 2023 року. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення суду апеляційної інстанції залишено без руху для сплати судового збору у розмірі 2 029,65 грн.
Врахувавши ціну позову (оспорювану суму) - 58 354,47 грн, з урахуванням мінімальної ставки судового збору для юридичної особи, яка звернулася з позовом, суд апеляційної інстанції констатував, що розмір судового збору за подання апеляційної скарги становить 3 405,00 грн (2 270,00 грн х 150 %).
Водночас, урахувавши подане заявницею клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, долучені до нього документи про сукупний дохід ОСОБА_1 за попередній календарний рік, суд апеляційної інстанції вважав за можливе звільнити заявницю від сплати судового збору у розмірі 1 375,35 грн та визнав обов`язок сплати судового збору у розмірі 2 029,65 грн, що становить 5 відсотків розміру річного доходу заявниці.
Усуваючи недоліки апеляційної скарги, заявниця повторно звернулася з клопотанням про звільнення від сплати судового збору, оскільки задекларовані у січні, лютому 2022 року 13 000,00 грн не є доходом від підприємницької діяльності, а є даними для обчислення пенсійного страхування, також вважала, що від суми отриманої за 2022 рік пенсії (27 593,00 грн) необхідно відраховувати 2 860,00 грн єдиного внеску, тобто всього за 2022 рік дохід заявниці становить не 40 593,00 грн, а 24 733,00 грн, тобто судовий збір за подання апеляційної скарги (2029,65 грн) перевищує 5 процентів її доходу.
Ухвалою Сумського апеляційного суду від 20 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04 січня 2023 року визнано неподаною та повернуто заявниці.
Судове рішення мотивовано тим, що апеляційним судом вже було надано оцінку поданим ОСОБА_1 письмовим доказам щодо її річного доходу за 2022 рік. Зокрема, суд врахував самостійно задекларований відповідачкою дохід, на який нараховується єдиний внесок у січні та лютому 2022 року на загальну суму 13 000,00 грн, а також суму отриманої за 2022 рік пенсії у розмірі 27 593,00 грн. За наведених обставин суд не вбачав підстав для переоцінки наданих відповідачкою доказів, відповідно відсутні підстави для вирішення питання про зменшення визначеного в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху судового збору, так само і для звільнення від сплати судового збору.
У листопаді 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 20 жовтня 2023 року. 
У касаційній скарзі заявниця, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду.
Касаційна скарга мотивована тим, що суд дійшов помилкового висновку про повернення апеляційної скарги, оскільки помилково вважав її сукупний дохід за 2022 рік 40 593,00 грн, оскільки визначений нею, як фізичною особою-підприємцем (далі - ФОП), у відомостях про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, за січень та лютий 2022 року, дохід у розмірі 13 000,00 грн, не є її доходом, а є мінімальною базою (мінімальною заробітною платою), з якої ФОП має нарахувати та сплатити єдиний соціальний внесок.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.
Серед основних засад судочинства Конституцією України встановлено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Вимоги щодо форми і змісту апеляційної скарги встановлено статтею 356 ЦПК України.
Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону;
Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
За змістом частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Зі змісту рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04 січня 2023 року вбачається, що позивач у грудні 2022 року звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки 58 354,47 грн кредитної заборгованості.
Отже, у справі заявлено вимогу майнового характеру у загальному розмірі 58 354,47 грн.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 270,00 грн.
Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент подачі позовної заяви) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ураховуючи ціну позову 58 354,47 грн, 1,5 відсотка ціни позову становитиме 875,31 грн, що є меншим за мінімальну ставку - 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн).
За змістом підпункту 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Отже, судовий збір за подачу апеляційної скарги на судове рішення підлягав сплаті заявницею у розмірі 3 405,00 грн (2 270,00 грн х 150 %).
Згідно з частиною першою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.
Частиною третьою статті 136 ЦПК України визначено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Особа, яка заявляє відповідне клопотання, зокрема, про звільнення від сплати судового збору повинна навести доводи того, що її майновий стан об`єктивно перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також надати докази, які б свідчили про вжиття ним всіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору.
Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, звільнення від сплати судового збору, відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру з підстав, передбачених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», належить до повноважень суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).
Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а право суду на власний розсуд, зокрема відстрочити сплату судового збору.
Суд апеляційної інстанції, залишаючи без руху апеляційну скаргу ОСОБА_1 , частково задовольняючи клопотання заявниці про звільнення від сплати судового збору, звільнивши її від сплати судового збору у розмірі 1 375,35 грн від загального його розміру, що підлягав сплаті за подачу апеляційної скарги - 3 405,00 грн, здійснив оцінку поданих заявницею документів про її сукупний дохід за попередній 2022 календарний рік, зокрема довідці про доходи за 2022 рік ОСОБА_1 та відомостям про суми нарахованого доходу застрахованих осіб за 2022 рік, як платника єдиного податку - ФОП.
Встановивши з наданих ОСОБА_1 документів розмір її сукупного доходу за 2022 рік - 40 593,00 грн, суд апеляційної інстанції вважав за необхідне визначити заявниці розмір судового збору за подачу апеляційної скарги, який становитиме 5 процентів її річного доходу - 2 029,65 грн. 
Зазначене фінансове обмеження є розумним, не становить надмірним майновим тягарем для заявниці, так само не свідчить про обмеження права на доступ до правосуддя, відповідає практиці Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).
Суд апеляційної інстанції, отримавши повторне клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору з тих самих підстав, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для переоцінки раніше поданих заявницею документів про її майновий стан, та за відсутності інших клопотань, зокрема про продовження строку усунення недоліків апеляційної скарги підставно визнав її неподаною та повернув заявниці.
Доводи касаційної скарги, що суд апеляційної інстанції невірно визначив 5 відсотків її сукупного доходу за попередній календарний рік Верховний Суд відхиляє, оскільки подальша процесуальна поведінка учасника справи не може суперечити її попередній поведінці, тобто надавши суду документи для оцінки майнового становища та врахування відомостей, які зазначені у цих документах, поведінка спростування таких відомостей, які зафіксовані та прийняті державними органами саме з джерела офіційного повідомлення такою особою, є недобросовісною. 
Отже, оскаржувана ухвала апеляційного суду є законною та обґрунтованою, постановлена із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для її скасування відсутні.
З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судами норм процесуального та матеріального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 20 жовтня 2023 року є необґрунтованою.
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 20 жовтня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявниці.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                        Н. Ю. Сакара      
                                                                                                                  О. В. Білоконь 
                                                                                                                  О. М. Осіян