ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2594/23 Справа № 203/4298/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Підберезний Г. А. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко  О. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 грудня 2023 року                                                                м. Дніпро
Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Сидоренка О.А., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2023 року в справі про адміністративне правопорушення, якою:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
       визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 
за участю: 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності — ОСОБА_1 ,
захисника — Сидоренка О.А., 

               В С Т А Н О В И В: 
Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 гривень на користь держави.
       Судом першої інстанції встановлено, що 08 серпня 2023 року до суду надійшов матеріал про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (справа №203/4298/23, провадження №3/0203/2479/2023), з якого вбачається, що 27.07.2023 о 14:20 годин водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Duster н.з. НОМЕР_1 на вул.Ю.Савченка, 96а в м. Дніпрі з ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, звуженні зіниці очей). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
       Окрім того, 08 серпня 2023 року до суду надійшов матеріал про притягнення  ОСОБА_1  за ст. ч. 1 ст. 130 КУпАП (справа №203/4303/23, провадження №3/0203/2484/2023), з якого вбачається, що 29.07.2023 о 12:10 годин водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Duster н.з. НОМЕР_1 на вул.К.Ольги, 10/14 в м. Дніпрі з ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, неприродня блідість обличчя). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
       Суд першої інстанції дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, про необхідність об`єднання справи про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 (справа №203/4298/23, провадження №3/0203/2479/2023) за ч. 1 ст. 130 КУпАП та (справа №203/4303/23, провадження №3/0203/2484/2023) за ч. 1 ст. 130 КУпАП в одне провадження, об`єднаним справам присвоєно №203/4298/23, провадження №3/0203/2479/2023. 

       Не погоджуючись з вказаним рішенням, адвокат Сидоренко О.А., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив постанову суду скасувати, провадження у справі закрити. 
       Вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. 
       На думку апелянта, суд першої інстанції прийшов передчасного висновку. 
       Вказує, що в матеріалах справи відсутні належні докази, що підтверджують факт порушення водієм правил дорожнього руху, а тому працівники поліції безпідставно його зупинили. 
       З відеозапису не вбачається, що поліцейські вручили ОСОБА_1 письмове направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, відсутні відомості про таке вручення і в матеріалах справи.
       Вказує, що працівники поліції порушили вимоги Інструкції та порядку направлення водія для проходження огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння. 
       Зазначає про упередження ставлення до ОСОБА_1 з боку працівників поліції. 30.07.2023 року ОСОБА_1 також зупинили працівники поліції та запропонували пройти огляд у медичному закладі. Відповідно до висновку КП “ДБКЛПД” ДОР від 14.08.2023 року, ОСОБА_1 не перебував у стані наркотичного сп`яніння.
       У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисник Сидоренко О.А. підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні. 
       Суд апеляційної інстанції, вислухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку. 
       Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
       Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
       Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
       Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими/ в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
       Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
       Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
       Дослідженням матеріалів справи встановлено, що місцевий суд, в порушення вищезазначених вимог закону, належним чином не з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах справи.
       Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя місцевого суду послався, як на докази, на матеріали справи, а саме на відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, серії ААД №513625 від 27.07.2023, протоколі про адміністративне правопорушення, серїі ААД №139594 від 29.07.2023 року, рапорти працівників поліції, відеозаписи з місця події ; 475697, №472232, №471036, №470737, №475895.
       Однак, перевіряючи вказані докази, суд апеляційної інстанції дійшов до переконання, що вони не вказують прямо або опосередковано на винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на наступне. 
       Допитаний в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 пояснив суду, що 27.07.2023 року о 14-20 годині керував транспортним засобом Renault Duster н.з. НОМЕР_1 на вул. Ю.Савченка, 96а в м. Дніпрі, коли його зупинили працівники поліції. На вимогу працівників поліції він надав свої документи, які посвідчують його особу та на право керування транспортним засобом. Зазначив, що перебував в автомобілі, поліцейський не проводив його візуальний огляд, запропонував пройти огляду у медичному закладі, на що він відмовився, оскільки перебував в той час на роботі. Зазначив, що працює кур`єром у доставці. Вказав, що не перебував у стані будь-якого сп`яніння, був тверезий. Стосовно другого протоколу ОСОБА_1 пояснив, що 29.07.2023 о 12:10 годин, керував транспортним засобом Renault Duster н.з. НОМЕР_1 на вул.К.Ольги, 10/14 в м. Дніпрі, коли також був зупинений працівниками поліції. На вимогу поліцейський надав свої документи, пояснив останнім, що тверезий, та працює в доставці кур`єром. Поліцейський запропонував пройти огляд у медичному закладі. 
        ОСОБА_1 пояснив суду, що працівники поліції безпідставно висунули вимоги щодо проходження огляду на стан сп`яніння, при цьому зазначив, що його постійно безпідставно зупиняють працівники поліції з вимогою пройти огляд на стан сп`яніння, зазначив що у поліцейських до нього упереджене ставлення, оскільки у нього наявні 5 негативних висновків щодо стану сп`яніння та два рішення суду першої інстанції про закриття провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
       Для перевірки доводів апеляційної скарги, апеляційним судом в ході розгляду були досліджені наступні докази, долучені до матеріалів адміністративної справи працівниками поліції: 
- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №513625 складений 27.07.2023 року водій ОСОБА_1 27.07.2023 о 14:20 годин керував транспортним засобом Renault Duster н.з. НОМЕР_1 на вул.Ю.Савченка, 96а в м. Дніпрі з ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, звуженні зіниці очей). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП;
- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №139594 складений 29.07.2023, з якого вбачається, що 29.07.2023 о 12:10 годин водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Duster н.з. НОМЕР_1 на вул.К.Ольги, 10/14 в м. Дніпрі з ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, неприродня блідість обличчя). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
- рапорт поліцейського від 27.07.2023 року;
- рапорт поліцейського від 29.07.2023 року;
- два оптичні носія, на які скопійовано відеофіксацію подій зафіксованих відеозаписом нагрудною відеокамерою працівника патрульної поліції, якими було оформлено протокол про адміністративне правопорушення.
       Під час апеляційного розгляду, було переглянуто відеозапис №1, відповідно до якого вбачається, що працівник поліції стоїть біля автомобіля Renault Duster н.з. НОМЕР_1 та спілкується з водієм, який надав документи, які посвідчують особу, на право керування автомобілем. В подальшому на відео зафіксовано, як працівник поліції перебуває в патрульному автомобілі та з кимось спілкується. Надалі, зафіксовано момент складання протоколу про адміністративне правопорушення. 
       Таким чином, відеозапис №1 не містить моменту зупинки транспортного засобу, тобто факт керування не зафіксований.
       Переглядаючи відеозапис №1 апеляційним судом встановлено, що працівниками поліції не доведено факту наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння при зазначених обставинах у протоколі про адміністративне правопорушення. Матеріали справи не мають підтвердженої інформації щодо встановлення працівниками поліції в ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, оскільки такі дії працівниками поліції не проводилися, що видно з відеозапису наявного в матеріалах справи. 
       Відповідно до відеозапису №2 вбачається, що працівник поліції підходить до припаркованого автомобіля Renault Duster н.з. НОМЕР_1 , на водійському сидінні перебуває ОСОБА_1 , який на вимогу працівника поліції надав документи. Надалі на відеозаписі зафіксовано спілкування працівників поліції з водієм, та останній пояснив, що не вперше його зупиняють працівники поліції, зазначає їм про упереджене ставлення до своєї особи. На що працівник поліції зазначив, що дані автомобіля та дані водія занесені до так званого “чорного списку”.
       З переглянутих відеозаписів вбачається, що водій ОСОБА_1 поводить себе спокійно та адекватно, відповідає на запитання працівників поліції чітко та його поведінка цілком відповідає обстановці. 
       Крім того, відповідно до вказаних відеозаписів ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом, ані 27.07.2023, ані 29.07.2023 року. 
       Отже, зазначені на цих відеофайлах фактичні обставини та зміст викладених у протоколах про адміністративне правопорушення інформації містять суперечності, оскільки зі змісту переглянутих відеозаписів з бодікамер працівників патрульної поліції вбачається, що поліцейські самостійно створили умови, за яких ОСОБА_1 вимушений був відмовитися від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, так як після зупинки транспортного засобу під його керуванням, перевірки документів, без проведення візуального огляду, у поліцейських виникли підозри наявності у останнього ознак наркотичного сп`яніння, що свідчить про формалізм під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення. 
       Судом апеляційної інстанції було досліджено надані копії висновків щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.05.2023, 30.07.2023, 07.08.2023, 12.08.2023, 22.08.2023, з яких вбачається, що в період з травень по серпень 2023 року ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції та у КП “ДБКЛПД” ДОР проходив огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак усі результати були негативними. Крім того, досліджено дві копії постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.09.2023 року (справа №201/6831/23, №201/9353/23), відповідно до яких провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 притягнутого за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито за відсутністю складу правопорушення. 
       Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з твердженнями сторони захисту про упереджене ставлення працівників патрульної поліції до особи ОСОБА_1 . 
       Апеляційний суд наголошує, що судом першої інстанції не було належним чином враховано та не проаналізовано вищевикладені обставини, зокрема, причин, які обумовили ОСОБА_1 до такої пасивної відмови від медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння 27.07.2023 та 29.07.2023 року. 
       Крім того, не можна вважати допустимими доказами у даному випадку рапорт працівника патрульної поліції Майбороди Р.С. (а.с. 2), ОСОБА_2 (а.с.23), на які посилався місцевий суд у своєму рішенні, оскільки патрульні поліцейські, як свідки, є зацікавленими особами та їх пояснення не мають об`єктивного підтвердження. 
       Згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.
       Відповідно до п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Як зазначено у п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.
       Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
       Згідно з пункту 12 розділу I Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
       За приписами частини 2 ст. 266 КУпАП (Із змінами і доповненнями, внесеними в останнє згідно із Законом України від 16.02.2021 р. N 1231-IX) огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
       Однак, за результатами судового розгляду суд апеляційної інстанції дійшов до переконання про відсутність належним і достатніх доказів для висновку про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду у медичному закладі, у встановленому законом порядку. 
       Так, згідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 09.11.2015  № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
       Матеріали справи не містять підтвердженої інформації щодо встановлення працівниками поліції у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, оскільки такі дії працівниками поліції не проводились, що вбачається з дослідженого під час апеляційного розгляду відеозапису. 
       Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема протоколу та рапорту працівників поліції, в них зазначено, що ОСОБА_1 мав наступні ознаки наркотичного сп`яніння: зіниці очей звужені та не реагують на світло, тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя.
       Проте з переглянутого в апеляційному суді відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 чітко розмовляє і жодних ознак сп`яніння не вбачається. Працівник поліції стверджуючи, що у водія зіниці очей не реагують на світло, при цьому поліцейський не проводить тестування водія, не світить ліхтариком в очі, тощо. А тому, не зрозуміло, на підставі чого працівники поліції встановили таку ознаку наркотичного сп`яніння. 
       Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України N 1452/735 від 09 листопада 2015 року визначено, що ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
       Апеляційний суд вважає, що працівник поліції під час події не діяв в межах вказаної Інструкції, оскільки на власний розсуд визначив вказану ознаку, не проводячи при цьому тестування. 
       Переглянутий в судовому засіданні відеозапис підтверджує пояснення ОСОБА_1 надані в апеляційному суду та викладенні в апеляційній скарзі та підтверджуються встановленими під час перегляду постанови обставинами. 
       Таким чином аналіз вказаних доказів дає підстави стверджувати про недотримання поліцейськими вимог нормативних документів, які регламентують порядок виявлення та фіксації відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. 
       Апеляційний суд зазначає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких належних та допустимих доказів наявності підстав для проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, а зафіксовані в протоколі та на відеозапису обставини щодо такої відмови мають ознаки вимушеності та складені під процесуальним примусом.
       Висновки апеляційного суду щодо тієї обставини, що працівники поліції допустили порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції підтверджується тим, що останні, всупереч положенню ч. 1 ст. 266 КУпАП не відсторонили ОСОБА_1 від керування, що вказує на правдивість показів останнього. 
       Матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів, та його дії не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі.
       Відповідно до положень ст.1 та ч.1 ст.2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
       Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
       Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
       Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
       Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).
       У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
       У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
       Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".
       За змістом ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
       Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
       За вказаних обставин, апеляційний суд доходить висновку, що наданими матеріалами справи про адміністративне правопорушення не підтверджується наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому висновки суду першої інстанції є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. У зв`язку з цим судове рішення не є законним, а тому підлягає скасування.
       Крім того, апеляційний суд наголошує на неприпустимість в подальшому під час виконання своїх посадових обов`язків вчинення працівниками поліції порушень, встановлених під час апеляційного перегляду по даній справі.
       Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а провадження у справі має бути закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :
       Апеляційну скаргу адвоката Сидоренка Олега Андрійовича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - задовольнити. 
       Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2023 року, - скасувати.
       Постановити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно  ОСОБА_1 , закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського         
апеляційного суду                                                         О.Ю. Іванченко