ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 листопада 2023 року           справа №200/1651/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Меламеда Вадима Борисовича на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2023 року (повне судове рішення складено 03 серпня 2023 року) у справі № 200/1651/22 (суддя в І інстанції Крилова М.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дії, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

                                                           УСТАНОВИВ:

У липні 2023 року представник позивача Меламед В.Б. звернувся до місцевого суду із заявою, в якій просив визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, допущену під час виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.09.2022, постановити окрему ухвалу і направити її відповідачу для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2023 року у справі № 200/1651/22 заяву адвоката Меламеда В.Б. про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, у справі за адміністративним позовом   ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Керівника Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області Аржавітіної Нелі Вікторівни про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дії, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди – залишено без задоволення.
Така ухвала мотивована тим, що звернення із заявою в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) до суду є передчасним, оскільки повнота та правомірність виконання рішення суду у порядку Закону України «Про виконавче провадження» першочергово підлягає контролю зі сторони державного виконавця.

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу місцевого суду, ухвалити рішення, яким визнати протиправною бездіяльність відповідача, допущену ним під час виконання рішення місцевого суду від 27.09.2022. Також просив постановити окрему ухвалу і направити її відповідачу для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідач в черговий раз вчиняє протиправні дії, здійснюючи нарахування пенсії позивачці в розмірі не на дату поновлення та без проведення індексації та масових перерахунків, порушуючи норми Закону України від  09.07.2003 № 1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058) та не виконуючи законні вимоги суду.
Натомість, судом першої інстанції було штучно створені перешкоди для доступу до судового захисту позивачем, оскільки ухвалу про відмову у задоволенні заяви позивача про визнання бездіяльності протиправною, допущеної при виконанні рішення місцевого суду від 27.09.2022 у цій справі в порядку ст. 383 КАС України - було винесено всупереч ст.242 КАС України з порушеннями норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, з таких підстав.

З матеріалів справи встановлено, що у січні 2022 року до суду засобами поштового зв`язку надійшов позов адвоката Меламеда Вадима Борисовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Керівника Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області Аржавітіної Нелі Вікторівни про:
- визнання протиправними та скасування рішення №056650006111 від 09.08.2021 та від 10.09.2021 про перерахунок пенсії;
- визнання дії стосовно здійснення розрахунку суми поточної пенсії у розмірі визначеному не на дату нарахування та виплати поновленої пенсії (10.09.2021) та здійснення розрахунку суми боргу за період з 07.10.2009 по 10.09.2021 без обов`язкового врахування автоматичного перерахунку на момент її виплати та без нарахування автоматичного перерахунку на момент її виплати та без нарахування компенсації втрати частини доходів на щомісячну пенсію, за період з 07.10.2009 по 10.09.2021;
- визнання протиправною бездіяльність стосовно не здійснення ним розрахунку суми поточної пенсії на 10.09.2021 з урахуванням її автоматичного перерахунку на момент виплати та не здійснення ним розрахунку суми боргу з 07.10.2009 по 10.09.2021 з урахуванням автоматичного перерахунку на дату нарахування до виплати 10.09.2021 та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів на щомісячну пенсію, за період 07.10.2009 по 10.09.2021, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язання здійснити розрахунок пенсії за період з 07.10.2009 по 10.09.2021 з урахуванням автоматичного перерахунку на момент нарахування її до виплати, а саме на 10.09.2021 та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів на щомісячну пенсію, за період з 07.10.2009 по 10.09.2021;
- зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»№ 1058-VI виплатити протягом 10 днів суму пенсії за період з 07.10.2009 по 10.09.2021 з урахуванням автоматичного перерахунку на момент нарахування її до виплати, а саме на 10.09.2021 року з компенсацією втрати частини доходів, за винятком сплачених сум;
- стягнути кошти у сумі 100 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної дискримінаційними протиправними рішеннями, дією та бездіяльністю, в результаті яких здійснює розрахунки пенсії за період з 07.10.2009 по 10.09.2021 у спосіб не передбачений у Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-VI.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року, яке набрало законної сили 01.05.2023, позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  від 10.09.2021 №056650006111 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 .
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  щодо здійснення розрахунку суми пенсії ОСОБА_1 у розмірі визначеному на дату припинення її виплати та здійснення розрахунку суми боргу за період з 07.10.2009 – 10.09.2021, без обов`язкового врахування автоматичних перерахунків.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області стосовно нездійснення розрахунку суми пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 - 10.09.2021, з урахуванням автоматичних перерахунків, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на відповідний рік.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3; код ЄДРПОУ 13486010) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 07.10.2009 - 10.09.2021, з урахуванням автоматичних перерахунків, в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на відповідний рік, з компенсацією втрати частини доходів, з урахуванням виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
01 червня 2023 року видано виконавчі листи по справі.
Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.
Частиною другою статті 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина перша статті 373 КАС України).
Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закону № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За приписами пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідного до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (частина перша статті 5 Закону № 1404-VIII).
Враховуючи вищевикладене, слід дійти висновку, що рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає виконанню на підставі виконавчого листа в порядку, встановленому Законом № 1404-VIII.
Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Як передбачено частиною другої статті 383 КАС України, у такій заяві зазначаються, зокрема, інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформація про хід виконавчого провадження.
Частиною 3 зазначеної статті визначено, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.
Таким чином, виходячи з наведених вище норм, звернення до суду із заявою відповідно до статті 383 КАС України можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконані в органах державної виконавчої служби.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 805/1458/17-а та від 27.06.2019 у справі № 807/220/18.
В ході судового розгляду заяви судом встановлено, що у даній справі виконавчий лист позивачу було видано 01.06.2023 та 26.06.2023 позивач подав до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) заяву про примусове виконання виконавчого листа № 200/1651/22, виданого Донецьким окружним адміністративним судом.
18.07.2023 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Буселом Володимиром Олександровичем винесено постанову ВП № 72277959 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа.
Тобто, виконавче провадження з виконання рішення суду у цій справі триває по теперішній час.
Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції покликався на наступне.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
З наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до частини 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» при виконанні рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).
Після закінчення наданого строку, державний виконавець перевіряє виконання рішення суду. У разі невиконання рішення суду, державним виконавцем складається акт, після чого виноситься постанова про накладання штрафу в якій зазначає розмір штрафу, вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.
У разі повторного невиконання рішення державним виконавцем складається акт, після чого виноситься постанова про накладання штрафу в якій зазначає розмір штрафу та попередження про кримінальну відповідальність, після чого звертається до органу досудового розслідування з повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення за ст. 382 Кримінального кодексу України.
Положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Отже, звернення рішення суду до примусового виконання, є обов`язковою передумовою для подання заяви у порядку статті 383 КАС України, оскільки повноваження щодо вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду, в тому числі і щодо перевірки його виконання, належать передусім до виконавців, а звернення до суду в порядку статті 383 КАС України є виключною мірою, якщо позивачем було вичерпано усі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду.
У зв`язку із вказаним, суд першої інстанції вказав, що позивачем не надано суду доказів, що державним виконавцем використано всі передбачені чинним законодавством засоби щодо належного та повного виконання судового рішення, а відтак, звернення із заявою в порядку ст. 383 КАС України до суду є передчасним, оскільки повнота та правомірність виконання рішення суду у порядку Закону України «Про виконавче провадження» першочергово підлягає контролю зі сторони державного виконавця.

Проте, з такими висновками місцевого суду не може погодитись судова колегія апеляційного суду.
Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення спричиняє відповідальність, встановлену законом.
Статтею 382 КАС України передбачений судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах, який здійснюється судом шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення.
Іншу форму судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачено статтею 383 КАС України, якою врегульовано можливість визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.
При цьому статтею 383 КАС України не визначено неможливість її застосування в залежності від того, що державним виконавцем використано всі передбачені чинним законодавством засоби щодо належного та повного виконання судового рішення.
Отже, висновки місцевого суду про те, що звернення із заявою в порядку ст. 383 КАС України до суду є передчасним, оскільки повнота та правомірність виконання рішення суду у порядку Закону України «Про виконавче провадження» першочергово підлягає контролю зі сторони державного виконавця, є необґрунтованими.

Щодо суті заяви.
У доповненнях до відзиву на апеляційну скаргу відповідачем зазначається, що після набрання рішенням законної сили (01.05.2023), 08.05.2023 Головним управлінням в межах діючих повноважень та зобов`язань рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року у цій справі (з урахуванням автоматичних перерахунків, в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на відповідний рік, з компенсацією втрати частини доходів, з урахуванням виплачених сум) проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , заборгованість по пенсійним виплатам за період з 07.10.2009 по 10.09.2021 склала 150 023,68 грн. 
Виплату означених коштів проведено у серпні 2023 року шляхом включення до сформованої відомості на виплату пенсій з подальшим зарахуванням на поточний рахунок, відкритий в банківській установі АТ КБ «Приватбанк». 
Також, відповідно до Рішення суду № 2 ОСОБА_1 здійснено розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії у сумі 292,85 грн. Для здійснення виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії виникла необхідність проведення виплатної операції в електронній пенсійній справі ОСОБА_1 за допомогою функціоналу «Макетна обробка боргу». Для отримання дозволу щодо виконання означеної операції надіслано листи від 12.09.2023 № 0500-0505-5/77631 та від 26.10.2023 № 0500-0505-5/91782 до Пенсійного фонду України.
Отже, колегія суддів погоджується з доводами відповідача щодо виконання ним в межах діючих повноважень та зобов`язань рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року у цій справі.
Відтак, підстав для визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, - не вбачається.
Так, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11.05.2021 по справі №200/3688/21 скасовано рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 04.01.2021 та зобов`язано поновити виплату пенсії Позивачці з 07.10.2009 з компенсацією втрати частини доходу. 
На виконання цього рішення суду створено нову електронну пенсійну справу (далі – ЕПС), в якій відсутній заробіток, пенсію Позивачці поновлено з 07.10.2009 в твердому розмірі - 46 грн. 
Відповідно даних ЕПС кількість страхового стажу – 36 років 02 місяці 16 днів, тобто понаднормативного стажу 16 років. 
Згідно частини 1 ст. 27 Закону № 1058 розмір пенсії визначається за формулою: 
П = Зп х Кс, де: 
П - розмір пенсії, у гривнях; 
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; 
Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
В статті 25 розділу ІІ Закону України №1058-IV (в редакції від 06.02.2017), визначено, що коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії , визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: 
Кс = (См * Вс) / (100% * 12), де: 
См – сума місяців страхового стажу; 
Вс – визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). 
За період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35%. 
Таким чином коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009, становить: 0,48825. 
За приписами абз. 2 частини 1 ст. 28 Закону № 1058 за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. 
Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений. 
Таким чином, відповідно до наведених приписів законодавства та з метою виконання рішення суду в цій справі Головним управлінням розраховано доплату за понаднормативний стаж: 
Тривалість стажу Років Місяців Днів 
Страховий стаж (повний) 36 02 16 
Коефіцієнт стажу без урахування кратності 0.36167 
Коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 0.48825 ((434 міс. / 100 * 12) * 1.35) 
Розмір пенсії за віком (ст.27) (0.00 * 0.48825) 0.00
Доплата за понаднормативний стаж (0.00 * 16%) 0.00 
Так, враховуючи, що заробіток позивачки дорівнює 0, розмір пенсії за віком (ст.27 Закону № 1058) (0.00 * 0.48825 – коеф. стажу з урахуванням кратності) дорівнює 0, тому доплата за понаднормативний стаж дорівнює 0 (0.00 – розмір пенсії за віком * 16%). 
Щодо автоматичних перерахунків індексації та/або масових перерахунків пенсії та не врахування в надбавки до пенсії відповідно до ст. 27, 28 та частин 2, 3 ст. 42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20 лютого 2019 року № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», в редакції дійсної на момент нарахування/фактичної виплати пенсії позивачці. 
Відповідно до частини 1 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.
Оскільки розмір пенсії за віком (ст.27) дорівнює 0,00 грн, з урахуванням індексації розмір пенсії не зміниться.
На виконання рішення суду від 27.09.2023 №200/1651/22 проведено масові перерахунки з 07.10.2009 по 10.09.2021 в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на відповідний рік (Протокол ППВП ПФУ2).
При цьому відповідні перерахунки вчинено в межах визначеного рішенням суду періоду: з 07.10.2009 по 10.09.2021.
Відповідно до частини шостої статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.
З огляду на викладене, подана заява про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду до задоволення не підлягає.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого суду – зміні в мотивувальній частині.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статями 122, 291, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача Меламеда Вадима Борисовича – задовольнити частково.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2023 року у справі № 200/1651/22 – змінити в мотивувальній частині, а в іншій частині – залишити без змін.
Повне судове рішення – 28 листопада 2023 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко

                                                                                          А. А. Блохін

                                                                                          Т. Г. Гаврищук