ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/6046/21                        Головуючий суддя І інстанції Янцовська Т. М.
Провадження № 22-ц/818/337/23                Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, що виникають із правочинів, зокрема договорів (крім категорій 301000000-303000000), з них
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року                                                        м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого                                        Яцина В.Б.,
суддів колегії                                        Бурлака І.В., Мальованого Ю.М., 
за участю секретаря судового засідання        Зінченко М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Квартенко Олексія Романовича на заочне  рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова  від 28 січня 2022 року, у справі за  позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору про надання правової допомоги,
В С Т А Н О В И В:
Позивачка у вересні 2021 року через свого представника звернулась до суду з позовом про розірвання договору про надання правової допомоги № 26032014-1 від 26.03.2016 р., укладений між позивачкою та відповідачем, та стягнення авансу у розмірі 200000 гривень. 
Позов мотивовано тим, що 21.03.2013 року вироком Ленінського районного суду м. Харкова у кримінальній справі №1/642/88/13 ОСОБА_3 , який є сином позивачки, визнано винним за ч. 2 ст. 187 КК України та призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 13.03.2014 року вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 21.03.2013 року залишено без змін. Вирок набрав законної сили 13.03.2014 року. 
26.03.2014 року позивачкою ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом Чижиченком Р.В., відповідно до якого останній зобов`язався надавати ОСОБА_3 правову допомогу у касаційному суді, а саме здійснювати захист у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних та кримінальних справ під час розгляду кримінальної справи за касаційною скаргою в інтересах ОСОБА_3 відповідно до повноважень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України; розробляти та складати процесуальну документацію по суті справи, що розглядається, та звертатися із нею до судових та інших органів від власного імені чи від імені клієнта; брати участь у судових засіданнях, виконувати усі дії, передбачені законом для захисту прав і законних інтересів клієнта; надавати консультації, висновки, довідки з правових питань, що виникають у клієнта у зв`язку із розглядом справи в суді. На підставі вказаного договору позивачкою було авансовано оплату послуг адвоката ОСОБА_2 в сумі 200 000 гривень, яку вона передала відповідачу, про що на самому тексті договору зазначено про їх отримання в якості гонорару за підписом ОСОБА_2 . 
Разом з тим, своїх зобов`язань за договором відповідач не виконав, касаційну скаргу на вирок, ухвалений у відношенні ОСОБА_3 не склав і не подав у встановленому порядку, жодної іншої правової допомоги ОСОБА_3 не надав. Грошові кошти, виплачені йому позивачкою за вищевказаним договором відповідач не повернув, згодом номери телефонів змінив й від спілкування з позивачкою ухиляється. З цих підстав просила розірвати цей договір та стягнути з відповідача на користь позивачки зазначену суму авансу.
       Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 28 січня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
       Не погоджуючись  з рішенням суду, представник ОСОБА_1 – адвокат Квартенко О.Р. звернувся з апеляційною скаргою, та посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору просить рішення скасувати та задовольнити позов у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд припустився порушення та неправильного застосування норм права, що випливає з наступного.
Суд не звернув уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Статтею 907 ЦПК України передбачено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом, або за домовленістю сторін. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво – вид адвокатської діяльності, що полягає у реалізації прав і обов`язків клієнта.
У цій справі основною формальною підставою для розірвання договору та стягнення заборгованості була відсутність підписаного акту приймання-передачі послуг, позивачка покликалась на невиконання адвокатом умов договору про надання правової допомоги та обов`язків, передбачених цим договором.
У даному випадку позивачка надала усі наявні у неї докази: договір № 26032014-1 про надання правової допомоги від 26.03.2014 року з відміткою про отримання гонорару адвокатом, вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 21.03.2013 року у кримінальній справі №1/642/88/13, ухвала апеляційного суду Харківської області від 13.03.2014 року у кримінальній справ №1/642/88/13.
Зазначив, що суд всупереч ст. 43 ЦПК України не сприяв позивачці у отриманні відсутніх доказів щодо невиконання адвокатом укладеного між сторонами договору, а тому суд помилково зазначив про відсутність належних і допустимих у розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України на підтвердження факту порушення прав позивачки доказів та підстав для розірвання договору про надання правової допомоги стягнення гонорару.
Вважає рішення суду помилковим, оскільки позивачка не мала можливості надати суду докази про ненадання послуг відповідачем, який їй ці послуги фактично не надавав, процесуальні документи не складав. Натомість відповідач не надав жодних доказів щодо вчинення будь-яких дій на виконання своїх обов`язків за договором.
Відповідно до Правил адвокатської етики адвокат повинен з розумною періодичністю інформувати клієнта про хід та результати виконання доручення і своєчасно відповідати на запити клієнта про стан його справи. За умовами договору сторони можуть розірвати договір за ініціативою однієї зі сторін у випадку невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків іншою стороною Кримінальна справа № 1/642/88/13 у зв`язку з розглядом якої позивачка звернулася до відповідача, не переглядалась судом касаційної інстанції, адже жодних процесуальних дій для цього відповідачем як адвокатом не здійснено. Жодного акту виконаних робіт адвокатом не складено й сторонами не підписано. 
Вказав, що позивачка має усі підстави вимагати розірвання укладеного з відповідачем договору та повернення сплачених відповідачу за цим договором коштів, оскільки саме такий спосіб захисту прав є ефективним, справедливим та пропорційним бездіяльності відповідача щодо невиконання умов договору та неповернення суми авансу.
Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення позивачки та її представника – адвоката Мица Ю.В., розглянула справу за відсутності відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, який подав до суду апеляційної інстанції свої пояснення з приводу доводів скарги та не з`явився у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її судовому розгляду. 
Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що представником позивачки надано копію договору про надання правової допомоги 26032014-1, укладеному між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 26.03.2014 р., а також копії вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 21.03.2013 р. та ухвали колегії суддів судової палати во кримінальним справам апеляційного суду Харківської області від 13.03.2014 р., але зазначені докази не є підтвердженням неналежного виконання відповідачем обов`язків, передбачених оспорюваним договором, що також унеможливлює дійти висновку про порушення прав позивачки відповідачем.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. 
Статтею 907 ЦПК України передбачено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.
У статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2013, № 27, ст.282), від 5 липня 2012 року
№ 5076-VI з метою нормативного застосування визначено такий зміст термінів: 4) договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; 5) захист - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 6) інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Відповідно до ч.ч. 3-5 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI передбачено, що до договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правничої допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Особливості укладення та змісту контрактів (договорів) з адвокатами, які надають безоплатну правничу допомогу, встановлюються законом, що регулює порядок надання безоплатної правничої допомоги. Зміст договору про надання правничої допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Дія договору про надання правничої допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правничої допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору, ст. 29 вищевказаного Закону України № 5076-VI.
Судом встановлено, що між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 26.03.2014 р. укладено договір про надання правової допомоги 26032014-1, відповідно до умов якого ОСОБА_2 взяв на себе обов`язки по захисту ОСОБА_3 по кримінальній справі за його обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. У договорі зазначено про отримання відповідачем ОСОБА_2 гонорару в сумі 200000 гривень (а.с. 12).
Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 21.03.2013 р. ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалою колегії суддів судової палати во кримінальним справам апеляційного суду Харківської області від 13.03.2014 р. вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 21.03.2013 р. залишено без змін.
Суд першої інстанції вказав, що належних і допустимих доказів в розумінні ст. ст. 76-80 ЦПК України на підтвердження факту порушення своїх прав позивачкою не надано, а тому суд не вбачає підстав для задоволення її вимог про розірвання договору про надання правової допомоги та стягнення гонорару, оскільки нею не доведено обставин, на які вона посилалась в обґрунтування позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 12, ст. 81 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Всупереч вимог вказаної норми ст. 89 ЦПК України суд першої інстанції не з`ясував, що за доведеності факту укладання вищевказаного договору з надання правової допомоги, який передбачає у п. 4 обов`язок сторін про проведеним роботам складати акти виконаних робіт (а.с. 12). – відповідач всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України не довів належними та допустимими письмовими доказами факту виконання цих умов договору та складання ним такого Акту про виконання робіт, а також – документів про їх фактичне виконання, виконання умов п. 2 цього Договору щодо обов`язків адвоката - захисника у кримінальному процесі: здійснювати захист Клієнта у Вищому спеціалізованому суді України по розгляду цивільних та кримінальних справ при розгляді кримінальної справи в інтересах ОСОБА_3 , відповідно до повноважень, передбачених КПК України; розроблення і складання процесуальної документації по суті справи, яка розглядається і звертається до судових та інших органів від свого імені або від імені клієнта; прийняття участі в судових засіданнях, виконання усіх дій, передбачених законом для захисту прав і законних інтересів Клієнтів; надання консультацій, висновків, довідок по правовим питанням, які виникають у клієнта, у зв`язку з розгляду справи в суді, а тому доводи позивачки про невиконання відповідачем своїх обов`язків з укладеними між сторонами договором – є доведеними. 
Колегія суддів відхиляє надані відповідачем на підтвердження його заперечень проти скарги скріншоти листування, екрану з комп`ютера з титульним листом касаційної скарги, тексту касаційної скарги, який ніким не підписаний, інформації про призначення до розгляду на 24.05.2016 заяви ОСОБА_3 у кримінальній справі № 646/3398/16-к, роздруківки з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвали судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.03.2016 та від 21.03.2016 у справі № 646/3398/16-к (провадження 1-в/646/891/2016), щодо призначення судового засідання щодо розгляду подання адвоката в інтересах засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на 31 березня 2016 року в режимі відеоконференції, яке згодом за заявою адвоката було залишено без розгляду (https://reyestr.court.gov.ua/Review/57942081), оскільки вони не є належними і допустимими доказами виконання відповідачем умов укладеного між сторонами вищевказаного Договору від 26 березня 2014 року, який стосується здійснення захисту клієнтів лише у Вищому спеціалізованому суді України по розгляду цивільних і кримінальних справ при розгляді кримінальної справи по касаційній скарзі ОСОБА_4 та наданні у зв`язку з цим відповідної правової допомоги (а.с. 12, 146-155). Правова допомога щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_3 не входила до предмету договору №26032014-1 від 2 березня 2014 року (а.с. 12), в цій частині заперечення позивача проти цих доводів скарги відповідача знайшли своє підтвердження. Крім того, відповідач не надав доказів, що такий розгляд заяви фактично відбувся. Надані відповідачем відповідно до ст. 367 ЦПК України з виключних підстав до суду апеляційної інстанції нові докази: згадані скрін-шоти не містять інформації про дійсний зміст оправленої по електронній пошті кореспонденції, про її автора та отримувача, як і роздруківка тексту касаційної скарги, - у їх сукупності та окремо кожний з цих документів. 
Крім того, суд апеляційної інстанції відповідно до ухвали від 04 жовтня 2023 року за клопотанням відповідача з передбачених ст. 367 ЦПК України виключних підстав витребував з Ленінського районного суду м. Харкова до Харківського апеляційного суду матеріали кримінальної справи № 1/642/88/13 (провадження №1-614/12) та в результаті їх дослідження у судовому засіданні встановив відсутність у зазначеній справі касаційної скарги ОСОБА_3 та рішень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ щодо можливості касаційного розгляду цієї справи. 
За таких обставин колегія суддів вважає заявлені у позові підстави повністю доведеними, а наведені у письмових запереченнях відповідача проти скарги доводи – не знайшли свого підтвердження належними і допустимим доказами, а тому порушене право позивачки має бути захищене.
Укладений між сторонами договір про надання правової допомоги має комплексний характер та містить умови про як захист інтересів клієнта у кримінальній справі у касаційній інстанції, так і про надання з цією метою правової (правничої) допомоги адвокатом, а тому крім загаданих норм ЦК України щодо договору про надання послуг за спірних правовідносин має застосовуватися норми права щодо представництва, яке передбачає надання професійних послуг адвокатом лише в межах  представництва інтересів Клієнта у кримінальній справі.
Відповідно до норми ст. 1008 ЦК України договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі: відмови довірителя або повіреного від договору. Довіритель або повірений мають право відмовитися від договору доручення у будь-який час. Відмова від права на відмову від договору доручення є нікчемною.
Стаття 32 Правил адвокатської етики, затверджених Установчим З`їздом адвокатів України 17 листопада 2012 року, визначає, що в договорі про надання правової допомоги має бути передбачено право клієнта в будь-який час і з будь-яких причин (або без їх пояснення) розірвати договір з адвокатом в односторонньому порядку; в договорі можуть бути визначені умови виплати гонорару за таких обставин; Адвокат не має права вчиняти тиск на клієнта з метою перешкодити реалізації цього права; водночас адвокат, котрому став відомий намір клієнта розірвати договір з ним, повинен пояснити клієнту можливі наслідки цього для перспективи подальшого виконання його доручення, з`ясувати причини, що потягли ініціювання клієнтом розірвання договору, і якщо вони пов`язані з помилковим уявленням клієнта про хід захисту (представництва) його інтересів або обумовлені недоліками в захисті (представництві) клієнта адвокатом, які можуть бути усунені, - пояснити це клієнту і обговорити з ним можливість збереження договору, якщо це об`єктивно відповідає інтересам клієнта.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Ці положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Оскільки відповідач не довів, що він виконував укладений між сторонами договір № 26032014-1 від 26 березня 2014 року, тому відповідно до вказаних норм матеріального права суму безспірно отриманого відповідачем від позивачки авансу 200000 грн. він має повернути позивачці.
Оскільки суд ухвалив своє рішення при неповному з`ясуванні обставин справи, що мають значення для справи; за невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм цивільного процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, то відповідно до п.п. 2-4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підстав суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції повністю та ухвалює нове рішення про задоволення апеляційної скарги та позову повністю.
 За правилом частини першої статті 141 ЦПК України понесені позивачкою судові витрати покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 259, 374,376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Квартенко Олексія Романовича задовольнити.
Заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 січня 2022 року скасувати.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору про надання правової допомоги задовольнити.
Розірвати договір про надання правової допомоги № 26032014-1 від 26.03.2016 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 200000 гривень авансу.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 5000 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складний 24 листопада 2023 року.
Головуючий                                                                В.Б.Яцина

Судді                                                                        І.В.Бурлака
                                                                       
                                                                                Ю.М.Мальований