ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 листопада 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/3494/23	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач),  суддів:  Щербака А.А., Баранник Н.П.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 червня 2023 року (суддя 1-ї інстанції Бондар М.В.) в адміністративній справі №160/3494/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:
22.02.2023р. до суду надійшов позов ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, з урахуванням уточнених позовних вимог, в якому просить суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 21.01.2023 №046350011909 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових мовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показники, затверджених Кабінетом Міністрів України, з дня звернення ОСОБА_1 до відповідача, а саме з 12.01.2023;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показники, затверджених Кабінетом Міністрів України, період роботи позивача з 06.06.2011 по 25.03.2013 на посаді апаратника сушіння Державного підприємства “НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ “ПАВЛОГРАДСЬКИЙ ХІМІЧНИЙ ЗАВОД”.
В обґрунтування позову зазначено про незгоду з рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 21.01.2023 №046350011909 про відмову позивачу в призначенні пенсії за відсутності досягнення віку, необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах. Крім того, протиправно не було зараховано до пільгового стажу період роботи з 06.06.2011 по 25.03.2013, коли позивач працювала в Державному підприємстві “НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ “ПАВЛОГРАДСЬКИЙ ХІМІЧНИЙ ЗАВОД” за професією апаратника сушіння. Вважає, що на час звернення із заявою про призначення пенсії  досягла пенсійного віку, має необхідний страховий та пільговий стаж.
Рішенням  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 червня 2023 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 21.01.2023 №046350011909 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з 12.01.2023 призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових мовах за Списком №1.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1, період роботи  з 06.06.2011 по 25.03.2013 на посаді апаратника сушіння Державного підприємства “НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ “ПАВЛОГРАДСЬКИЙ ХІМІЧНИЙ ЗАВОД”.
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.
Відповідачем – ГУ ПФУ в Хмельницькій області на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій зазначено на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та  просить скасувати рішення суду та прийняти  нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам відповідача, а спірне рішення прийнято у відповідності до норм законодавства. Так пільговий стаж позивача не підтверджено, оскільки відсутні докази щодо атестації  робочого місця, а питання призначення пенсії належить до дискреційних повноважень пенсійного органу.
Учасники справи не скористались правом подання відзиву на апеляційну скарг.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п.3 ч. 1 ст.  311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.01.2023 звернулась із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області. 
За принципом екстериторіальності заяву передано для розгляду до ГУ ПФУ в Хмельницькій області. 
Рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області №046350011909 від 21.01.2023      відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. В обґрунтування відмови зазначено, що вік заявниці – 46 років 6 місяців 2 дні, страховий стаж позивача становить 32 роки 4 місяці 18 днів, пільговий стаж особи  становить 8 років 0 місяців 7 днів. До пільгового сажу не зараховано період роботи позивача з 06.06.2011 по 25.03.2013 згідно з пільговою довідкою від 30.08.2021 №37, виданою ДП “НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ “ПАВЛОГРАДСЬКИЙ ХІМІЧНИЙ ЗАВОД”, оскільки у Переліку професій і посад, зайнятість в яких дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1, до наказу про результати атестації робочих місць від 31.03.2011 №504 відсутні усі необхідні сторінки, тому неможливо підтвердити атестацію посади апаратника сушки.
Позивач, не погодившись з відмовою у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та відмовою у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи позивача з 06.06.2011 по 25.03.2013 на посаді апаратника сушіння ДП “НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ “ПАВЛОГРАДСЬКИЙ ХІМІЧНИЙ ЗАВОД”, звернулась до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції  задовольняючи позов частково дійшов висновку, що спірне рішення прийнято протиправно. Суд мотивував рішення тим, що на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах до відповідача, набула права на призначення пенсії відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року, а відсутність атестації робочого місця не може позбавляти позивача права на зарахування періоду роботи до пільгового стажу.
Вказане рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню з наступних підстав.
Спірним у справі є правомірність рішення про відмову у призначенні пенсії позивачеві.
Спірні відносини, які виникли між сторонами у справі врегульовано нормами Конституції України, нормами Закону України “Про пенсійне забезпечення” № 1788-XII           та Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування” № 1058-ІV.
03 жовтня 2017 року Верховною Радою України ухвалено Закон № 2148-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” (далі - Закон № 2148-VIII), що доповнив Закон №1058-ІV)   розділом XIV-І, який містить пункт 1 частини другої статті 114 такого змісту:
“На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно;
45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року;
46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року;
46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року;
47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року;
47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року;
48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року;
48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року;
49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року;
49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року;
50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:
чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;
жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.
Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року;”
За приписами статті 12 Закону № 1788-XII) право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Натомість згідно з пунктом “а” статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін  Законом України від 02.03.2015 року № 213-VІІІ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” (далі - Закон № 213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом “а”             статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років.
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти “б” - “г” статті 54 Закону №             1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти “б” - “г” статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.
У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в Рішенні КСУ).
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у жінок 45 років, тоді як другий - у 50 років.
Таке регулювання порушує вимогу “якості закону”, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі “Щокін проти України”).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №  520/15025/16-а (пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, у спірних правовідносинах застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 року у зразковій справі №360/3611/20.
Враховуючи вищезазначене, є вірними виснвки суду пеершої інстанції, що право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 позивач має при досягненні 45 років, за наявності стажу роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на роботах, віднесених до Списку №1.
Як свідчать встановлені обставини справи, позщивачка на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (12.01.2023) досягла віку 46 років 6 місяців 2 дні, страховий стаж позивача становить 32 роки 4 місяці 18 днів, визнаний відповідачем-1 пільговий стаж особи за Списком №1становить 8 років 0 місяців 7 днів., а отже відмова пенсійного органу у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 на пільгових умовах за Списком №1 з посиланням на недосягнення нею необхідного пенсійного віку є протиправною.
Щодо відсутності доказів атестації робочого місця, а отже відсутності підстав, на переконання скаржника, враховувати до пільгового стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 періоду роботи позивача з 06.06.2011 по 25.03.2013,  суд зазначає наступне.
Як свідчать встановлені обставини справи, в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 містяться записи, зокрема (мовою оригіналу):
- №17: 06.06.2011 – принята аппаратчиком сушки 4 разряда производственного участка 1001 ППВВ;
- №18: 06.08.2011 – переведена аппаратчиком сушки 4 разряда производственного участка 1001 производства ППВВ сроком на один год;
- №19: 08.08.2012 - переведена аппаратчиком сушки 4 разряда производственного участка 1001 производства ППВВ сроком на постоянно;
- №20: 26.03.2013 - переведена аппаратчиком приготовления смеси 5 разряда здание 1-39/2 производственного участка по производству УСИ ППВВ.
Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 31.08.2021 №37, виданої Державним підприємством “НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ “ПАВЛОГРАДСЬКИЙ ХІМІЧНИЙ ЗАВОД” позивач за період з 06.06.2011р. (наказ №1288 від 06.06.2011) по 25.03.2013 (наказ №785 від 25.03.2013) виконувала роботи з виготовлення промислових вибухових речовин за професією апаратник сушки, що передбачена Списком №1 розділ ІХ підрозділ 2 код КП 9.2-1; підстава: Постанова КМУ від 16.01.2003 №36; стаття 114 п.1 4.2 Закону №1058-IV.
З матеріалів справи випливає, що посада, яку позивач займала в період з 06.06.2011 по 25.03.2013 апаратник сушіння передбачена Списком №1 розділ ІХ підрозділ 2 код КП 9.2-1; затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 №36.
Результатами атестації робочих місць за умовами праці на ДП “НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ “ПАВЛОГРАДСЬКИЙ ХІМІЧНИЙ ЗАВОД” затверджені наказами від 06.04.2005 №003/07-1-125, від 31.05.2005 №740, від 20.12.2010 №003/07-1-444, від 11.03.2011 №504. 
Період роботи позивача з 06.06.2011 по 25.03.2013 підтверджується трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_1 та довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 31.08.2021 №37.
Верховний Суд неодноразово викладав правову позицію щодо відсутності доказі з проведення атестації робочого місця. Так у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 (справа №520/15025/16-а, провадження №11-1207апп19) особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці. але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
На працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи.
Отже, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції, що відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 періоду роботи позивача з 06.06.2011 по 25.03.2013, є вірними.
Що стосується способу захисту прав позивача.
Велика Палата Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі №591/5935/17, розглядаючи спір виходила з того, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст. 2 КАС України).
Ця мета зазначена також у статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Частиною 4 статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Якщо таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.
Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання вчинити дії після скасування його адміністративного акту.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.02.2020р.  у справі №0940/2394/18.
Так відповідачем у цій справі було перевірено подані документи, та прийняте спірне рішення за результатами розгляду поданих документів, а отже суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, тому суд першої інстанції вірно дійшов висновку про задоволення позову у спосіб, що дасть можливість вирішити питання, щодо якого звернувся позивач.
З урахуванням викладеного колегія суддів  дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Розподіл судового збору не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну  скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області – залишити без задоволення.
Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 червня 2023 року в адміністративній справі №160/3494/23 – залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття  та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник