Постанова
Іменем  України
11 жовтня 2023 року
м. Київ
справа № 305/852/18
провадження № 61-12963св22
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на  рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 14 грудня 2020 року в складі судді Марусяк М. О. та постанову Закарпатського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року в складі колегії суддів: Мацунича М. В., Кондора Р. Ю., Готра Т. Ю,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та з урахуванням заяви про зміну предмета позову просила:
визнати за нею право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 ; 
визнати за нею право власності на частину земельної ділянки, кадастровий номер 2123656200:09:002:0100, площею 0,187 га, для будівництва і  обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована на АДРЕСА_1 ;
виділити їй в натурі частину житлового будинку;
розподілити в натурі земельну ділянку та житловий будинок, виходячи з її права власності на їх частину;
виділити у власність ОСОБА_2 в цілому спірні земельну ділянку та житловий будинок;
стягнути з ОСОБА_2 на її користь вартість частини земельної ділянки та житлового будинку, що складає 5 730 000,00 грн;
та припинити її право власності на частину земельної ділянки та на частину житлового будинку після сплати ОСОБА_2 5 730 000,00 грн.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 24 квітня 2004 року по  25  листопада 2016 рокуперебувала в шлюбі з ОСОБА_2 .
У період шлюбу, 18 березня 2011 року, вони набули право власності на  житловий будинок АДРЕСА_1 . Кожному з них належить по частині будинку.
Також у зв`язку з набуттям права власності на цю частину будинку до неї перейшло право власності на частину земельної ділянки, на якій він розташований.
Спільне проживання та користування житловим будинком і земельною ділянкою разом з відповідачем неможливе через непорозуміння та сварки, тому просила позов задовольнити. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 14 грудня 2020 року позов задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 та на частину земельної ділянки, кадастровий номер 2123656200:09:002:0100, площею 0,187 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована на АДРЕСА_1 .
Розділено в натурі цей житловий будинок загальною площею 595,38 кв.м, житловою площею 259,20 кв.м, з урахуванням установлених сонячних колекторів в кількості 2х4 одиниць та басейну, розміром 9 м х 4,5 м, глибиною 1,5 м, вартість якого згідно з висновком експерта від 20 червня 2020 року № 402/06.20 становить 6 941 164,00 грн та належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з  незначним відступом від рівності ідеальних часток по кожному, виділивши у власність:
ОСОБА_2 ідеальну частку в розмірі 51/100: гараж (І-1) - площею 40,07 кв.м; коридор зі сходинковою кліткою (І-4) - площею 27,94 кв.м; кухня (І-7) - площею 26,44 кв.м.; всього по цокольному поверху 94,45 кв.м; хол (2-5) - площею 23,62 кв.м; кімната (2-6) - площею 33,77 кв.м; коридор зі  сходинковою кліткою (2-7) - площею 22,7 кв.м; кімната (2-8) - площею 34,51 кв.м; всього по 1-му поверху 114,6 кв.м; санвузол (3-1) - площею 14,68 кв.м; коридор зі сходинковою кліткою (3-2) - площею 14,64 кв.м; кімната (3-3) - площею 13,45 кв.м; кімната (3-7) - площею 24,57 кв.м; всього по мансарді 67,34 кв.м; та басейн розміром 9 м х 4,5 м, глибиною 1,5 м. Всього виділено ОСОБА_2 приміщень житлового та нежитлового призначення загальною площею 276,39 кв.м, згідно з варіантом № 5 висновку судового експерта Гаркуші М. Д. від 20 червня 2020 року № 402/06.20.
ОСОБА_1 ідеальну частку в розмірі 49/100: гараж (І-1) - площею 46,52 кв.м; санвузол (І-2) ) - площею 4,47 кв.м; коридор (І-3) - площею 8,32 кв.м; хол - (І-5) - площею 39,97 кв.м; підсобне приміщення (І-6) - площею 16,56 кв.м; всього по цокольному поверху 115,84 кв.м; кімната (2-1) - площею 15,25 кв.м; кімната (2-2) - площею 34,39 кв.м; санвузол (І2-3) ) - площею 13,84 кв.м; кімната (2-4) - площею 34,66 кв.м; коридор зі сходинковою кліткою (2-7) - площею 19,77 кв.м; всього по 1-му поверху 117,91 кв.м; коридор зі  сходинковою кліткою (3-2) - площею 14,52 кв.м; кімната (3-4) - площею 16,56 кв.м; кімната (3-5) - площею 33,86 кв.м; балкон К*0,3 (3-6) - площею 2,12 кв.м; кімната (3-7) - площею 18,18 кв.м; всього по мансарді 85,24 кв.м; та сонячні колектори в кількості 2х4 одиниць. Всього виділено ОСОБА_1 приміщень житлового та нежитлового призначення загальною площею 318,99 кв.м, згідно з варіантом № 5 висновку судового експерта Гаркуші М. Д. від 20 червня 2020 року № 402/06.20.
Зобов`язано ОСОБА_2 сплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію в сумі 84 678,00 грн.
Розділено в натурі вищевказану земельну ділянку, виділивши у власність:
ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0849 га (згідно з висновком судового експерта Гаркуші М. Д. від 20 червня 2020 року № 402/06.20 (додаток № 5-Зем., позначених темним кольором));
ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0849 га (згідно з висновком судового експерта Гаркуші М. Д. від 20 червня 2020 року № 402/06.20 (додаток № 5-Зем., позначених сірим кольором)).
Земельну ділянку площею 0, 0172 га залишено в спільному користуванні.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сторони не дійшли згоди щодо порядку користування спільним майном, у  зв`язку з чим дійшов висновку про наявність підстав для його поділу в  судовому порядку відповідно до запропонованого експертом варіанту № 5, який найбільш наближений до розмірів ідеальних часток сторін.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 14 грудня 2020 року скасовано в частині вимоги про визнання права власності на  частину житлового будинку та ухвалено нове рішення про відмову в  задоволенні цієї вимоги. У решті позовних вимог рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що визнання за позивачем права власності на частину житлового будинку не є належним способом захисту, оскільки таке право зареєстровано за нею в установленому законом порядку. Відповідно суд першої інстанції помилково задовольнив цю вимогу.
Водночас рішення суду першої інстанції в іншій частині позовних вимог законне та обґрунтоване.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
У грудні 2023 року ОСОБА_2 через представника ОСОБА_3 подав до  Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 14 грудня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року в частині визнання права ОСОБА_1 на частину земельної ділянки й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що суди не врахували, що спірна земельна ділянка є його особистою приватною власністю, за час шлюбу її вартість не  збільшилась, тому безпідставно визнали за позивачем право власності на   частину земельної ділянки.
Судові рішення в частині позовних вимог про визнання права власності на  житловий будинок та його поділ в касаційному порядку не оскаржуються та в цій частині не переглядаються.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2023 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.
31 березня 2023 року справа № 305/852/18 надійшла до Верховного Суду.
Позивач через представника ОСОБА_4 надіслала відзив на  касаційну скаргу, у якому просить залишити її без задоволення, а  оскаржувані судові рішення без змін. Також просить стягнути з відповідача понесені нею витрати за надання професійної правничої допомоги в суді касаційної інстанції у розмірі 80 000,00 грн.
Ухвалою Верховного Суду від 03 жовтня 2023 року справу призначено до  судового розгляду.
Позиція Верховного Суду
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Фактичні обставини, встановлені судами
З 24 квітня 2004 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в  зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 12 жовтня 2016 року розірвано.
30 грудня 2008 року ОСОБА_2 отримав державний акт серії ЯЕ № 461943 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер -  2123656200:09:002:0100, площею 0,187 га,  для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану на АДРЕСА_1 .
Під час перебування в шлюбі сторони побудували на цій земельній ділянці житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 595,38 кв.м, житловою площею 259,20 кв.м, та 18 березня 2011 року отримали свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , згідно з яким кожному з них належить по частці житлового будинку. 
30 березня 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували за собою право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , по  частині за кожним.
Висновком експерта за результатами проведення експертного дослідження в  галузі судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 20  червня 2020 року № 402/06.20 підтверджено технічну можливість поділу спірних житлового будинку та земельної ділянки та запропоновано п`ять варіантів такого поділу.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Частиною першою статті 377 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Згідно з частиною першою статті 120 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на  земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її  цільового призначення.
Вказані норми встановлюють єдність юридичної долі земельної ділянки та  розташованих на ній будівель і споруд. Власник, визначаючи юридичну долю збудовних будівель та споруд, одночасно визначає і долю земельної ділянки, на якій вони розташовані.
Відповідно до положень статей 81, 116 ЗК окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у  шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.
Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є  спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи  користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 3К України, 377 ЦК України.
Суди встановили, що спірна земельна ділянка набута ОСОБА_2 в період шлюбу з позивачем у порядку приватизації.
На цій земельній ділянці розташований житловий будинок, який є об`єктом спільної часткової власності сторін, право власності на частину якого зареєстровано за ОСОБА_1 .
З огляду на викладене, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку, що до позивача, як власника  частини житлового будинку, перейшло й право власності на земельну ділянку пропорційно розміру її частки в спільній власності, й доводи касаційної скарги цього не спростовують, оскільки зводяться до власного тлумачення відповідачем норм законодавства та необхідності переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Визначений судом варіант поділу земельної ділянки відповідач не оспорює, тому висновки судів в цій частині Верховний Суд не перевіряє.
Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо рішення, переглянуте в  передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріально і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по суті й законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Судові рішення в оскаржуваній частині відповідають вимогам закону й  підстав для їх скасування немає.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції в частині вимог щодо земельної ділянки залишити без змін.
Щодо судових витрат
Відповідно до частини першої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 просить відшкодувати понесені нею витрати на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді касаційної інстанції в розмірі 80 000,00 грн. 
На підтвердження цих витрат заявник надала: договір про надання правничої допомоги від 01 грудня 2022 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги від 23 лютого 2023 року, протокол погодження гонорару від 23  лютого 2023 року, згідно з яким вартість професійної правничої допомоги адвоката за представництво її інтересів у Верховному Суді є фіксованою та  становить 80 000,00 грн, які підлягають сплаті протягом п`яти календарних днів після набрання судовим рішенням Верховного Суду законної сили. Також позивач надала докази надсилання відповідачу відзиву з доданими до нього документами.
Враховуючи наведене, оскільки позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу, а клопотання про зменшення цих витрат ОСОБА_2 не заявляв, наявні підстави для стягнення з нього на користь позивача 80 000,00 грн на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги в суді касаційної інстанції.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 14 грудня 2020  року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року в частині позовних вимог щодо земельної ділянки залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 80 000,00  грн на відшкодування судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги в суді касаційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її  прийняття,  є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	М. Є. Червинська	
Судді:	А. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун М. Ю. Тітов