ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 529/1587/22                        Головуючий суддя І інстанції Сеник О. С.
Провадження № 22-ц/818/1287/23                Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: завданої внаслідок ДТП
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2023 року                                                                м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого                                        Яцини В.Б.
суддів колегії                                        Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 18 травня 2023 року, по цивільній справі №529/1587/22, за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
в с т а н о в и в:
У грудні 2022 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило: стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» завдані збитки в порядку регресу у розмірі 6590,38 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2481,00 грн.
Позовна заява мотивована тим, що 15.11.2018 між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та страхувальником УА ТОВ «ЄВРОМІКС ІІ» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № АМ 135323 щодо транспортного засобу «Ford» д.н.з. НОМЕР_1 . У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.
27.04.2019 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Москвич» д.н.з. НОМЕР_2 , скоїв зіткнення з автомобілем «Ford» д.н.з. НОМЕР_1 . Внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.
Вказує, що постановою Золочівського районного суду Харківської області від 13.06.2019 по справі № 622/456/19 ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
На підставі страхового акту позивачем здійснено виплату страхувальнику УА ТОВ «ЄВРОМІКС ІІ» страхового відшкодування в розмірі 12401,10 грн.
Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована за полісом № АМ 8593301 в АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ», тому останнє на підставі ст.ст. 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодувало Приватному акціонерному товариству «СК «ПЗУ Україна» страхове відшкодування в розмірі 5810,72 грн.
Зауважує, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 6590,38 грн. З посиланням на ст.ст. 993, 1187, 1191 ЦК України та ст.ст. 27, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вважає, що у ОСОБА_1 виникло зобов`язання відшкодувати зазначену різницю позивачу, що зумовило звернення ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» до суду з цим позовом.
Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 18 травня 2023 року відмовлено у задоволенні позову.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» - Капля Ю.С.  просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Витрати по сплаченому судовому збору покласти на відповідача.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення незаконне, необґрунтоване, судом першої інстанції прийнято оскаржуване рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи.
Вказала, що висновок суду першої інстанції про пропущення строків позовної давності є таким, що не відповідає дійсності та чинним нормам права, а строк позовної давності не є пропущеним відповідно до п. 12 Перехідних положень ЦК України.
Також зазначає, що посилання суду першої інстанції на те, що розмір завданої майнової шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика і це є підставою для відмови у стягненні майнової шкоди з відповідача не відповідає фактичним обставинам справи.
Крім того, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції не звернув уваги, що різниця між виплаченою страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме з врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.
Зауважує, що за таких обставин саме відповідач, як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити скаржнику таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.
Відзив на скаргу не надійшов.
Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з огляду на зміст та ціну позову без повідомлення учасників справи. 
Згідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до вказаних норм ЦПК України, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції у повній мірі не відповідає.
За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).
Позивач (який є страховиком потерпілої особи), повинен виконати свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.
У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) переходить право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто, відбувається заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації.
Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 14.11.2017 УА ТОВ «Євромікс» ІІ є власником автомобіля FORD TRANSIT, 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.10).
На підставі наказу по підприємству № 13-07 КХ від 01.03.2018 вказаний автомобіль закріплено за водієм ОСОБА_2 (а.с.9).
15.11.2018 між ТОВ УА «Євромікс» ІІ та Приватним акціонерним товариством «СК «ПЗУ Україна» укладено договір № АМ 135323 добровільного страхування наземного транспортного засобу FORD TRANSIT д.н.з. НОМЕР_1 , термін дії договору – з 20.11.2018 по 19.11.2019 (а.с.14).
Як вбачається з постанови Золочівського районного суду Харківської області від 13.06.2019 по справі № 622/456/19, 27.04.2019 о 13 год. 05 хв. в Харківській області Золочівського району на автодорозі сполученням Харків-Золочів ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Москвич -2140Д д.н.з. НОМЕР_2 , при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем FORD TRANSIT д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався в зустрічному напрямку та належить ОСОБА_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. 
Вказаною постановою визнано винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 340 грн. (а.с.13).
02.05.2019 ОСОБА_2 повідомив страховика ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про страховий випадок, подавши відповідну заяву, в якій зазначив, що 27.04.2019 він керував автомобілем FORD TRANSIT д.н.з. НОМЕР_1 , у Золочівському районі Харківської області на автодорозі Харків-Золочів автомобіль Москвич д.н.з. НОМЕР_2 вискочив на зустрічну смугу, внаслідок чого сталася ДТП.
У цій заяві ОСОБА_2 просив виплатити відшкодування шляхом перерахування на ДП «Автотрейдінг Харків» (а.с.7-8). 
07.05.2019 оцінювачем ОСОБА_3 було складено протокол технічного огляду транспортного засобу FORD TRANSIT д.н.з. НОМЕР_1 , у якому перераховано пошкодження, які отримав вказаний автомобіль, належний ТОВ УА «Євромікс» ІІ, водієм якого був ОСОБА_2 (а.с.29).
22.05.2019 Дочірнім підприємством «Автотрейдінг-Харків» складено ремонтну калькуляцію № 213381 ремонту автомобіля FORD TRANSIT д.н.з. НОМЕР_1 , та виставлено рахунок на оплату № АХО-004392 від 21.05.2019, відповідно до якого вартість ремонту вказаного автомобіля склала 12401,10 грн. (а.с.30-35).
23.05.2019 фахівцем ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» складено страховий акт № UA2019050200015/L12/01, відповідно до якого загальний розмір страхового відшкодування по події за участю автомобіля FORD TRANSIT д.н.з. НОМЕР_1 становить 12401,10 грн. (а.с.36). 
Відповідно до розрахунку страхового відшкодування згідно з цим актом, до складу вартості відновлювального ремонту вказаного автомобіля в сумі 12401,10 грн. увійшли: вартість замінених деталей – 10673,10 грн., замінених деталей за вирахуванням зносу – 10673,10 грн., вартість використаних матеріалів – 1728,00 грн. (зворотній бік а.с.36).
22.02.2022 позивачем складено претензію на ім`я ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку регресу, в якій повідомлено, що у зв`язку з ДТП, яка сталася 27.04.2019 за участю автомобіля FORD TRANSIT д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля «Москвич» д.н.з. НОМЕР_2 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 12401,10 грн.. Зазначено, що оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у АТ «СК «Мега-Гарант» за полісом АМ8593301, яким передбачено франшизу в розмірі 2000,00 грн., то АТ «СК «Мега-Гарант» здійснило виплату відшкодування в розмірі 5810,72 грн.. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням склала 6590,38 грн. У зв`язку з викладеним, з посиланням на ст.ст.27, 29 Закону України «Про страхування», ст.ст.993, ч.1 ст.1166, ч.1 ст.1991, ст.1194 ЦК України позивач просив ОСОБА_1 перерахувати 6590,38 грн. у місячний термін з дня отримання листа на реквізити ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» (а.с.39). 
Як вбачається зі змісту схеми ДТП до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 018763 від 27.04.2019, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у АТ «СК «Мега-Гарант» згідно з полісом АМ 8593301.
Копії вказаного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з якого б вбачався розмір страхової суми, передбаченої за шкоду заподіяну майну, позивачем до матеріалів справи не надано. 
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з наступного.
Позивачем не підтверджено факту оплати ремонту вказаного автомобіля, а відтак, не доведено, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» як страховик потерпілої особи, виконало свої зобов`язання з оплати ремонту пошкодженого транспортного засобу. 
Крім того, суд вказав, що позивачем не надано до матеріалів справи копії платіжного доручення або іншого платіжного документу, яким було б підтверджено факт виплати страховиком відповідача АТ «СК «Мега-Гарант» позивачеві суми саме в розмірі 5810,72 грн..
Враховуючи викладене, матеріалами справи не підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля FORD TRANSIT д.н.з. НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу склала 5810,72 грн., і що саме цю суму позивач отримав від АТ «СК «Мега-Гарант».
Отже, позивачем не доведено, що страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу в сумі 5810,72 грн., і що розмір різниці, який підлягає стягненню з відповідача по справі, складає саме 6590,38 грн..
Суд правильно зауважив, що відповідно до ч. 4 ст.83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. 
Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. 
Однак, клопотання про витребування у АТ «СК «Мега-Гарант» копії страхової справи або інших доказів, які б вказували на те, що останнім дійсно здійснено виплату позивачу в розмірі 5810,72 грн., представником позивача подано не було. 
Враховуючи викладене, суд вважав, що позивачем не доведено фактичних підстав для стягнення з ОСОБА_1 суми в розмірі 6590,38 грн..
Також, суд вказав, що відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. 
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). 
Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не встановлено спеціальної позовної давності до вимог, що випливають із правовідносин, урегульованих цим Законом. 
Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
За регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання (ч.6 ст.261 ЦК України). 
Заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (ст.262 ЦК України). 
Суд відмітив, що ДТП за участю ОСОБА_1 сталася 27.04.2019.
Рахунок на оплату ремонту пошкодженого автомобіля FORD TRANSIT д.н.з. НОМЕР_1 на суму 12401,10 грн. було виставлено Дочірнім підприємством «Автотрейдінг-Харків» 21.05.2019, у цьому рахунку вказано, що він дійсний протягом 3 робочих днів.
Страховий акт № UA2019050200015/L12/01 та розрахунок страхового відшкодування на суму 12401,10 грн. було складено позивачем 23.05.2019.
Таким чином, у разі якщо позивачем було виконане основне зобов`язання як страховика ТОВ УА «Євромікс» ІІ – з оплати вартості відновлювального ремонту автомобіля FORD TRANSIT д.н.з. НОМЕР_1 , - то таке зобов`язання, з урахуванням строку дійсності рахунку на оплату – було виконане принаймні 24.05.2019. 
Отже, у відповідності до ч.6 ст.261 ЦК України перебіг строку позовної давності за регресним зобов`язанням з відшкодування позивачеві виплаченої страхувальнику ТОВ УА «Євромікс» ІІ вартості ремонту автомобіля FORD TRANSIT д.н.з. НОМЕР_1 почався з 25.05.2019.
Однак, з позовною заявою про стягнення суми в розмірі 6590,38 грн. з ОСОБА_1 позивачем звернувся до Диканського районного суду Полтавської області лише 11.12.2022, що підтверджується відбитком календарного штампу відділення АТ «Укрпошта» на конверті, в якому позовна заява надійшла до суду. Сама позовна заява датована 09.12.2022.
Враховуючи викладене, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» пропущено строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом, що є окремою підставою для відмови в позові.
При цьому, суд також відмітив, що позивач отримав копію відзиву на позов, надісланого на адресу ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» представником відповідача засобами поштового зв`язку (а.с.78-81), що підтверджується фактом подачі відповіді на відзив. Однак, жодних заперечень проти доводів представника відповідача про пропуск позовної давності позивачем наведено не було.
Беручи до уваги наведене вище, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Колегія суддів не повністю погоджується з такими висновками суду.
Суд першої інстанції обґрунтовано та відповідно до наявних у справі доказів встановив обставини справи щодо обставин ДТП та страхового випадку, внаслідок якого у позивача виникли обов`язки сплатити страхове відшкодування за договором добровільного страхування автомобіля, який отримав механічні ушкодження внаслідок ДТП з вини відповідача, а доводи скарги цього висновку суду не спростовують. 
Колегія суддів відповідно до вказаної норми ст. 367 ЦПК України не приймає до уваги нові докази, які додані до апеляційної скарги на підтвердження доводів скарги про сплату позивачем страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля Форд д.н. НОМЕР_1 на суму 12401,10 грн.: копію платіжного доручення № 27683 від 01 квітня 2019 року про авансовий платіж для форм Ротаційного фонду страхового відшкодування у складі загальної суми три мільйона гривень та звіт про виконані роботи та рух коштів Ротаціонного фонду до Договору № 14-120 від 18.12.2014 за травень 2019 (а.с. 119-120), оскільки всупереч вимог ст.ст. 81, 83 ЦПК України позивач без поважних причин не надав ці докази вчасно до суду першої інстанції разом з позовною заявою. У матеріалах справи на день ухвалення рішення суду ці докази були відсутні, а їх надання на підтвердження доводів скарги є реакцію позивача на відмову у задоволенні позову з мотивів недоведення факту сплати страхового відшкодування застрахованій особі, яка є потерпілою від ДТП, та отримання внаслідок цього права вимоги. Така поведінка позивача є зловживанням процесуальним правом на своєчасне розкриття доказів в суді першої інстанції та порушує принцип змагальності і рівності сторін перед судом, ст. 13 ЦПК України, що за змістом ст. 44 ЦПК України є неприпустимим. 
Однак, при недоведеності підстав позову у суду не було правових підстав для застосування наслідків сплив позовної давності.
 Саме такий висновок був висловлений стосовно змісту відповідних норм матеріального права у постанові ВП ВС від 04.12.2018 по справі № 910/18560/16 (12-143гс18), в якій було зазначено, що позовна давність може застосовуватися виключно, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими та доведеними: застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог.
З цих підстав помилково вказані мотиви відмови у позові внаслідок спливу позовної давності мають бути виключені із мотивувальної частини оскарженого рішення суду першої інстанції відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, а рішення суду з цих підставі підлягає зміні.
В іншій частині доводи скарги не доведені, а суд першої інстанції в цілому ухвалив рішення суду про відмову у задоволенні позову за недоведеністю позову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відповідно до ст. 376 ЦПК України скарга підлягає задоволенню лише частково.
Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, але в задоволенні позову слід відмовити, судові витрати необхідно залишити за позивачем ПрАТ «СК «ПЗУ Україна».
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 381- 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» – задовольнити частково.
РішенняБогодухівського районного суду Харківської області від 18 травня 2023 року – змінити у мотивувальній частини: виключити висновки суду про відмову у задоволенні позову внаслідок спливу позовної давності.
В іншій частині рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 18 травня 2023 року про відмову у задоволенні позову за його недоведеністю – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 20 грудня 2023 року.

Головуючий                                                                В.Б. Яцина.

Судді                                                                               Ю.М. Мальований.   
                                                           
                                                               О.Ю. Тичкова.