ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 р.	Справа № 820/4865/17	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Присяжнюк О.В. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2023, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі №820/4865/17
          за позовом            ОСОБА_1  
          до           Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) ,           Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України      третя особа            Міністерство юстиції України 
          про визнання незаконною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач, ВПВР ДДВС МЮ України), в якій просила суд скасувати постанову ст. державного виконавця ВПВР ДДВС МЮ України С. В. Сіренко про закінчення виконавчого провадження № 38662920 від 14.08.2017.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2018 року, адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 14 серпня 2017 року ВП № 38662920.
Постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 18.03.2020 постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2017 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2018 у справі № 820/4865/17 скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалами Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 прийнято до провадження адміністративну справу № 820/4865/17 та залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Міністерство юстиції України.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 залучено до участі у справі в якості другого відповідача Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року, позовну заяву задоволено.
Скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження № 38662920 від 14.08.2017, що виніс старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України С. В. Сіренко.
Зазначене рішення набрало законної сили.
Позивач звернулась до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконання судового рішення, у якій просила зобов`язати Міністерство юстиції України надати до суду звіт про виконання рішення суду від 18.08.2020, постановленого по справі №820/4865/17, встановивши строк його подання протягом 10 днів, від отримання ухвали суду про зобов`язання надати до суду звіт. Після отримання звіту, або його не надання вжити до відповідної особи санкції передбачені ч. 2 ст. 382 КАС України.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по адміністративній справі №820/4865/17 за позовом ОСОБА_1 – відмовлено.
03.08.2023 позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просив суд, керуючись ч. 2. ч. 4 ст. 382 КАС України, постановити ухвалу суду, якою накласти штраф на директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України М. Є. Кисельова у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб за невиконання рішення суду постановленого по справі №820/4865/17 від 18.08.2020.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по адміністративній справі №820/4865/17 за позовом ОСОБА_1 – відмовлено.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач подала апеляційну скаргу, в якій, просила скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року та направити справу на подальший розгляд до суду першої інстанції. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на те, що достатньою підставою для застосування до директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України М. Є. Кисельова штрафу у порядку ст. 382 КАС України є факт не відновлення виконавчого провадження № 38662920 після скасування у судовому порядку постанови про його закінчення від 14.08.2017. 
ВПВР ДДВС МЮ України подало відзив на позов, в якому просило відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача та залишити оскаржуване судове рішення без змін.
Другий відповідач та третя особа правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що не перешкоджає розгляду справи в силу приписів ч. 4 ст. 304 КАС України.
Сторони та третя особа належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, заяв та клопотань не надали, що не перешкоджає розгляду справи в силу приписів ч. 2 ст. 313 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Постановляючи ухвалу про залишення без задоволення заяви позивача поданої в порядку ч.2, ч.4 ст. 382 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для застосування до директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України М. Є. Кисельова штрафу у порядку ст. 382 КАС України, оскільки в межах цієї справи судовий контроль не встановлювався. 
Колегія суддів погоджується із такими висновками та зазначає. 
Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Частиною 4 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Аналіз наведених приписів процесуального закону дає підстави для висновку, що інститут судового контролю полягає у здійсненні судом функції контролюю за суб`єктом владних повноважень стосовно дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення.
Водночас, такі повноваження суду повинні бути реалізовані з урахуванням ст. 129-1 Конституції України, і ці повноваження надані суду з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно з ч. 2 ст. 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КАС України питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін. Неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.
Аналіз наведених приписів ст. 382 КАС України дає підстави для висновків про те, що процедурі вирішення питання про накладення штрафу в обов`язковому порядку передує процедура встановлення судового контролю у спосіб подання звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду. При цьому, обов`язок подання до суду відповідного звіту у суб`єкта владних повноважень виникає лише у випадку встановлення судом судового контролю.
Матеріалами справи підтверджено, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по адміністративній справі №820/4865/17 за позовом ОСОБА_1 у спосіб зобов`язання Міністерства юстиції України надати до суду звіт про виконання рішення суду від 18.08.2020 – відмовлено. Підставою відмови слугували висновки судів першої та апеляційної інстанції про те, що Міністерство юстиції України не було ані відповідачем у цій справі, ані правонаступником ВПВР ДДВС МЮ України.
Матеріали справи не містять доказів того, що позивач зверталася з відповідною заявою про встановлення судового контролю стосовно належного суб`єкта владних повноважень у спосіб подання до суду звіту про виконання рішення суду від 18.08.2020, як і доказів встановлення судами, у межах цієї справи, судового контролю за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року.
Отже, враховуючи те, що в межах цієї справи судом не встановлювався контроль за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року у спосіб зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, як обов`язкової передумови для можливості розгляду питання про накладення штрафу на керівника такого суб`єкта владних повноважень, то у суду відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про накладення штрафу на директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України М. Є. Кисельова у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб за невиконання рішення суду постановленого по справі №820/4865/17 від 18.08.2020.
Посилання апелянта на те, що суд не перевірив виконання судового рішення по даній справі, хоча і визнав набрання сили даного рішення, що є головною підставою для застосування судового контролю у вигляді штрафу, колегія суддів вважає  необґрунтованими, оскільки під час судового розгляду не встановлено факту постановлення судового рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, як обов`язкової  передумови для можливості розгляду питання про накладення штрафу
Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції.
Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року по справі № 820/4865/17 - залишити без змін.   
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич	
Судді	   	О.А. Спаскін    О.В. Присяжнюк   	
Повний текст постанови складено  30.10.2023.